12
1 Tou dobou procházel Ježíš v sobotu obilím a jeho učedníci začali vytrhávat klasy a jíst, protože měli hlad. 2 Když to však viděli farizeové, řekli mu: “Podívej se, tvoji učedníci dělají, co se v sobotu dělat nesmí!” 3 On jim řekl: “Copak jste nečetli, co udělal David, když on i ti, kdo byli s ním, měli hlad? 4 Jak vešel do Božího domu a jedl [posvátné] chleby předložení, které nesměl jíst on, ani ti, kdo byli s ním, ale pouze samotní kněží? 5 A nečetli jste v Zákoně ani [to], že kněží v sobotu [svou prací] v chrámu znesvěcují sobotu a jsou nevinní? 6 A říkám vám, že zde je někdo větší nežli chrám. 7 Kdybyste ale věděli, co znamená: ‘Milosrdenství chci, a ne oběť,’ neodsuzovali byste nevinné. 8 Syn člověka je totiž Pánem i nad sobotou.” 9 Když pak odtud odešel, přišel do jejich synagogy. 10 A hle, byl [tu] člověk, který měl uschlou ruku. Ptali se ho tedy, zda se smí v sobotu uzdravovat, aby ho mohli obžalovat. 11 On jim však řekl: “Je snad mezi vámi [takový] člověk, že kdyby měl jednu ovci a ta by mu v sobotu spadla do jámy, nevzal by ji a nevytáhl? 12 O co je pak dražší člověk než ovce? Proto se v sobotu smí konat dobro.” 13 Tehdy řekl tomu člověku: “Natáhni tu ruku.” A on ji natáhl a byla znovu zdravá jako ta druhá. 14 Farizeové však odešli a radili se proti němu, jak by ho zničili. 15 Ježíš [to] ale věděl a odešel odtud. Šly za ním veliké zástupy [lidí a] on je všechny uzdravil. 16 Přísně je napomínal, aby ho neuváděli ve známost, 17 a tak se naplnilo to, co bylo řečeno skrze proroka Izaiáše: 18 “Hle, můj služebník, kterého jsem vyvolil, můj milovaný, v němž má duše našla zalíbení. Na něj položím svého Ducha, [on] oznámí spravedlnost národům. 19 Nebude se hádat ani křičet, na ulicích nikdo neuslyší jeho hlas. 20 Nalomenou třtinu nedolomí a doutnající knot neuhasí, dokud nedovede spravedlnost k vítězství. 21 A na jeho jméno budou spoléhat národy.” 22 Potom byl k němu přiveden slepý a němý člověk posedlý démonem a on ho uzdravil, takže ten slepý a němý mluvil a viděl. 23 A všechny ty zástupy žasly a říkaly: “Není snad tohle ten Syn Davidův?” 24 Ale když to uslyšeli farizeové, řekli: “Ten člověk nevymítá démony jinak než skrze Belzebula, knížete démonů.” 25 Ježíš ale znal jejich myšlenky a řekl jim: “Každé království rozdělené [samo] proti sobě zpustne a žádné město nebo dům rozdělený proti sobě neobstojí. 26 Vymítá-li Satan Satana, je rozdělen sám proti sobě. Jak tedy jeho království obstojí? 27 A pokud já vymítám démony Belzebulem, kým [je] vymítají vaši synové? Oni proto budou vašimi soudci. 28 Vymítám-li však démony Božím Duchem, jistě k vám přišlo Boží království. 29 Jak také může někdo vejít do silákova domu a uloupit jeho majetek, pokud toho siláka nejdříve nespoutá? Teprve tehdy vyloupí jeho dům. 30 Kdo není se mnou, je proti mně, a kdo neshromažďuje se mnou, rozptyluje. 31 Proto vám říkám: Každý hřích i rouhání bude lidem odpuštěno, ale rouhání proti Duchu lidem odpuštěno nebude. 32 Kdokoli by řekl slovo proti Synu člověka, bude mu to odpuštěno, ale kdokoli by mluvil proti Duchu Svatému, nebude mu odpuštěno ani v tomto věku, ani v budoucím. 33 Buďto udělejte strom dobrým a jeho ovoce [bude] dobré, anebo udělejte strom špatným a jeho ovoce [bude] špatné. Strom se přece pozná po ovoci. 34 Plemeno zmijí! Jak byste mohli mluvit dobré věci, když jste zlí? Vždyť ústa mluví z hojnosti srdce. 35 Dobrý člověk vynáší z dobrého pokladu svého srdce to dobré a zlý člověk vynáší ze zlého pokladu zlé. 36 Ale říkám vám, že z každého prázdného slova, které lidé řeknou, budou skládat účty v soudný den. 37 Svými [vlastními] slovy totiž budeš ospravedlněn a svými [vlastními] slovy budeš odsouzen.” 38 Tehdy mu někteří ze zákoníků a farizeů odpověděli: “Mistře, chceme od tebe vidět [nějaké] znamení.” 39 On jim ale odpověděl: “Zlé a cizoložné pokolení vyhledává znamení, ale [žádné] znamení mu nebude dáno, kromě znamení proroka Jonáše. 40 Neboť tak, jako byl Jonáš tři dny a tři noci v břiše velryby, tak bude Syn člověka tři dny a tři noci v srdci země. 41 Muži z Ninive povstanou na soudu s tímto pokolením a odsoudí je, neboť po Jonášově kázání činili pokání, a hle, zde [je] více než Jonáš. 42 Královna jihu povstane na soudu s tímto pokolením a odsoudí je, neboť přijela z kraje světa, aby slyšela Šalomounovu moudrost, a hle, zde [je] více než Šalomoun.” 43 “Když pak nečistý duch vyjde z člověka, chodí po suchých místech a hledá odpočinek, ale nenachází. 44 Tehdy řekne: ‘Vrátím se do svého domu, odkud jsem vyšel.’ A když přijde, nalezne [ho] prázdný, vymetený a ozdobený. 45 Tehdy jde a přibere k sobě sedm jiných duchů, horších než [je] sám. Pak vejdou [dovnitř] a bydlí tam a poslední věci toho člověka jsou horší než první. Tak tomu bude i s tímto zlým pokolením.” 46 A zatímco ještě mluvil k zástupům, hle, jeho matka a bratři stáli venku, neboť s ním chtěli promluvit. 47 Někdo mu řekl: “Pohleď, tvá matka a tvoji bratři stojí venku a chtějí s tebou mluvit.” 48 On však tomu, kdo mu to řekl, odpověděl: “Kdo je má matka? A kdo jsou moji bratři?” 49 Ukázal rukou na své učedníky a řekl: “Pohleď, [toto je] má matka a moji bratři. 50 Kdokoli totiž koná vůli mého nebeského Otce, ten je můj bratr a sestra a matka.”