16
1 Toto jsem vám pověděl, abyste se nenechali svést. 2 Vyobcují vás ze shromáždění, ano, přichází hodina, kdy každý, kdo vás bude zabíjet, se bude domnívat, že [tím] koná službu Bohu. 3 A to vám udělají, protože nepoznali Otce ani mne. 4 Ale pověděl jsem vám to, abyste si, až ta hodina přijde, vzpomněli, že jsem vám to řekl. Toto jsem vám od začátku neříkal, protože jsem byl s vámi.” 5 “Teď však odcházím k Tomu, který mě poslal, a nikdo z vás se mě neptá: ‘Kam jdeš?’ 6 Ale protože jsem vám pověděl tyto věci, naplnil vaše srdce zármutek. 7 Já vám však říkám pravdu: Je pro vás užitečné, abych odešel. Jestliže totiž neodejdu, nepřijde k vám Utěšitel; jestliže však odejdu, pošlu ho k vám. 8 A on, až přijde, bude světu podávat důkaz o hříchu, o spravedlnosti a o soudu. 9 O hříchu, že nevěří ve mne, 10 o spravedlnosti, že jdu k Otci a už mě neuvidíte, 11 a o soudu, že vládce tohoto světa je již odsouzen. 12 Ještě vám mám mnoho [co] říci, ale teď [to] nemůžete unést. 13 Až však přijde on, Duch pravdy, uvede vás do veškeré pravdy. Nebude totiž mluvit sám od sebe, ale cokoli uslyší, [to] bude mluvit; bude vám oznamovat i věci, které mají přijít. 14 On mě oslaví, neboť vezme z mého a bude [to] oznamovat vám. 15 Všechno, co má Otec, je mé. Proto jsem řekl, že vezme z mého a bude [to] oznamovat vám.” 16 “Zakrátko mě už neuvidíte a znovu zakrátko mě uvidíte; protože odcházím k Otci.” 17 [Někteří] z jeho učedníků si tedy mezi sebou řekli: “Co znamená to, co nám říká: ‘Zakrátko mě už neuvidíte a znovu zakrátko mě uvidíte’ a: ‘Já odcházím k Otci’?” 18 Říkali tedy: “Co to znamená, že říká: ‘Zakrátko’? Nevíme, o čem mluví.” 19 Ježíš pak poznal, že se ho chtěli zeptat, a řekl jim: “Dohadujete se mezi sebou o tom, že jsem řekl: ‘Zakrátko mě již neuvidíte a znovu zakrátko mě uvidíte’? 20 Amen, amen, říkám vám, že vy budete plakat a naříkat, ale svět se bude radovat; budete se rmoutit, ale váš zármutek se obrátí v radost. 21 Když žena rodí, má bolest, protože přišla její hodina; když ale porodí děťátko, už nevzpomíná na soužení pro radost, že se na svět narodil člověk. 22 Proto i vy teď máte bolest, ale uvidím vás znovu a vaše srdce se bude radovat a vaši radost vám nikdo nevezme. 23 A v ten den se mě nebudete ptát na nic. Amen, amen, říkám vám, že o cokoli byste poprosili Otce v mém jménu, [to] vám dá. 24 Až dosud jste v mém jménu o nic neprosili. Proste a přijmete [to], aby vaše radost byla úplná.” 25 “Toto jsem vám pověděl v přirovnáních, ale přichází hodina, kdy k vám už nebudu mluvit v přirovnáních, ale budu k vám o Otci mluvit otevřeně. 26 V ten den budete prosit v mém jménu a neříkám vám, že já budu prosit Otce za vás. 27 Sám Otec vás totiž má rád, protože jste měli rádi mě a uvěřili jste, že jsem vyšel od Boha. 28 Vyšel jsem od Otce a přišel jsem na svět; [teď] zase opouštím svět a jdu k Otci.” 29 Jeho učedníci mu řekli: “Hle, teď mluvíš otevřeně a neříkáš žádné přirovnání. 30 Teď víme, že víš všechno a nepotřebuješ, aby se tě někdo vyptával. Kvůli tomu věříme, že jsi vyšel od Boha.” 31 Ježíš jim odpověděl: “Teď věříte? 32 Hle, přichází hodina a již přišla, kdy se rozprchnete každý ke svému a mě necháte samotného. Ale nejsem sám, protože Otec je se mnou. 33 Tyto věci jsem vám pověděl, abyste ve mně měli pokoj. Na světě budete mít soužení, ale buďte stateční: já jsem přemohl svět.”