\NormalFont\ShortTitle{EFESERNE}

{\MT EFESERNE


\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Paulus, Kristi Jesu Apostel ved Guds Villie, til de hellige, som ere i Efesus* og ere troende i Kristus Jesus: $\{$ [*Ordene “i Efesus” mangle i to af de ældste Håndskrifter, muligens fordi Brevet har været rettet til en hel kreds af lilleasiatiske Menigheder.] $\}$

\VS{2}Nåde være med eder og Fred fra Gud vor Fader og den Herre Jesus Kristus!

\VS{3}Lovet være Gud og vor Herres Jesu Kristi Fader, som har velsignet os med al åndelig Velsignelse i det himmelske i Kristus,

\VS{4}ligesom han har udvalgt os i ham før Verdens Grundlæggelse til at være hellige og ulastelige for hans Åsyn,

\VS{5}idet han i Kærlighed forudbestemte os til Sønneudkårelse hos sig ved Jesus Kristus, efter sin Villies Velbehag,

\VS{6}til Pris for sin Nådes Herlighed, som han benådede os med i den elskede,

\VS{7}i hvem vi have Forløsningen ved hans Blod, Syndernes Forladelse, efter hans Nådes Rigdom,

\VS{8}som han rigelig tildelte os i al Visdom og Forstand,

\VS{9}idet han kundgjorde os sin Villies Hemmelighed, efter sin velbehagelige Beslutning, som han havde fattet hos sig selv,

\VS{10}for at oprette en Husholdning i Tidernes Fylde, nemlig at sammenfatte sig alt i Kristus, det, som er i Himlene, og det, som er på Jorden, i ham,

\VS{11}i hvem vi også have fået Arvelodden*, forud bestemte efter hans Forsæt, der virker alt efter sin Villies Råd, $\{$ [*d. e. Guds Rige. Kol. 1, 12. Rom. 8, 29-30.] $\}$

\VS{12}for at vi skulde være til Pris for hans Herlighed, vi, som forud havde håbet på Kristus,

\VS{13}i hvem også I, da I hørte Sandhedens Ord, Evangeliet om eders Frelse, i hvem I også, da I bleve troende, bleve beseglede med Forjættelsens hellige Ånd,

\VS{14}som er Pant på vor Arv, til Ejendommens* Forløsning, til Pris for hans Herlighed. $\{$ [*Guds Ejendomsfolks. 2 Mos. 19, 5. 5 Mos. 7, 6. Rom. 8, 23. Tit. 2, 14. 1 Pet. 2, 9.] $\}$

\VS{15}Derfor har også jeg, efter at have hørt om eders Tro på den Herre Jesus og om eders Kærlighed til alle de hellige,

\VS{16}ikke ophørt at takke for eder, idet jeg ihukommer eder i mine Bønner om,

\VS{17}at vor Herres Jesu Kristi Gud, Herlighedens Fader, må give eder Visdoms og Åbenbarelses Ånd i Erkendelse af ham,

\VS{18}gøre eders Hjertes Øjne oplyste til at kende, hvilket det Håb er, som han kaldte eder til, hvilken hans Arvs Herligheds Rigdom er iblandt de hellige,

\VS{19}og hvilken hans Krafts overvættes Storhed er over for os, som tro, alt efter hans Styrkes vældige Virkekraft,

\VS{20}som han udviste på Kristus, da han oprejste ham fra de døde og satte ham ved sin højre Hånd i det himmelske,

\VS{21}langt over al Magt og Myndighed og Kraft og Herredom og hvert Navn, som nævnes, ikke alene i denne Verden, men også i den kommende,

\VS{22}og lagde alt under hans Fødder, og ham gav han som Hoved over alting til Menigheden,

\VS{23}der er hans Legeme, fyldt af ham, som fylder alt i alle.



\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}Også eder, da I vare døde ved eders Overtrædelser og Synder,

\VS{2}hvori I fordum vandrede efter denne Verdens Tidsånd, efter hans Vis, som hersker over Luftens Magt, over den Ånd, der nu er virksom i Genstridighedens Børn,

\VS{3}iblandt hvilke også vi fordum alle vandrede i vort Køds Begæringer og gjorde Kødets og Tankernes Villie og vare af Natur Vredes Børn ligesom også de andre,

\VS{4}men Gud, som er rig på Barmhjertighed, har for sin store Kærligheds Skyld, hvormed han elskede os,

\VS{5}også da vi vare døde ved vore Overtrædelser, levendegjort os med Kristus - af Nåde ere I frelste!

\VS{6}og medoprejst os og sat os med ham i det himmelske i Kristus Jesus,

\VS{7}for at han i de tilkommende Tider kunde vise sin Nådes overvættes Rigdom ved Godhed imod os i Kristus Jesus.

\VS{8}Thi af Nåden ere I frelste ved Tro, og det ikke af eder selv, Guds er Gaven;

\VS{9}ikke af Gerninger, for at ikke nogen skal rose sig.

\VS{10}Thi vi ere hans Værk, skabte i Kristus Jesus til gode Gerninger, som Gud forud beredte, for at vi skulde vandre i dem.

\VS{11}Derfor kommer i Hu, at fordum I Hedninger i Kødet, I, som bleve kaldte Forhud af den såkaldte Omskærelse, der sker i Kødet med Hånden,

\VS{12}at I på den Tid, uden for Kristus, vare udelukkede fra Israels Borgerret og fremmede for Forjættelsens Pagter, uden Håb og uden Gud i Verden.

\VS{13}Nu derimod, i Kristus Jesus, ere I, som fordum vare langt borte, komne nær til ved Kristi Blod.

\VS{14}Thi han er vor Fred, han, som gjorde begge til ét og nedbrød Gærdets Skillevæg,

\VS{15}Fjendskabet, da han i sit Kød* afskaffede Budenes Lov med dens Befalinger, for at han i sig kunde skabe de to til ét nyt Menneske ved at stifte Fred $\{$ [*ved sin Lidelse og Død. Kol. 2, 14. 2 Kor. 5, 17.] $\}$

\VS{16}og for at forlige dem begge i ét Legeme med Gud ved Korset, idet han ved dette dræbte Fjendskabet.

\VS{17}Og han kom og forkyndte Fred for eder, som vare langt borte, og Fred for dem, som vare nær.

\VS{18}Thi ved ham have vi begge i én Ånd Adgang til Faderen.

\VS{19}Så ere I da ikke mere fremmede og Udlændinge, men I ere de helliges Medborgere og Guds Husfolk,

\VS{20}opbyggede på Apostlenes og Profeternes Grundvold, idet Hovedhjørnestenen er Kristus Jesus selv,

\VS{21}i hvem enhver Bygning sammenføjes og vokser til et helligt Tempel i Herren,

\VS{22}i hvem også I blive medopbyggede til en Guds Bolig i Ånden.



\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}Det er for denne Sags Skyld, at jeg, Paulus, Kristi Jesu Fange for eder, I Hedninger,

\VS{2}om I da have hørt om Husholdningen med den Guds Nåde, som blev given mig til eder,

\VS{3}at ved Åbenbarelse blev Hemmeligheden kundgjort mig, således som jeg foran kortelig har skrevet,

\VS{4}hvoraf I, når I læse det, kunne skønne min Indsigt i Kristi Hemmelighed,

\VS{5}som i andre Slægter ikke blev kundgjort for Menneskenes Børn, således som den nu er bleven åbenbaret hans hellige Apostle og Profeter ved Ånden:

\VS{6}nemlig at Hedningerne ere Medarvinger og medindlemmede og meddelagtige i Forjættelsen i Kristus Jesus ved Evangeliet,

\VS{7}hvis Tjener jeg er bleven ifølge den Guds Nådes Gave, som blev given mig ved hans Magts Virkekraft.

\VS{8}Mig, den allerringeste af alle hellige, blev denne Nåde given at forkynde Hedningerne Evangeliet om Kristi uransagelige Rigdom

\VS{9}og at oplyse alle om, hvilken Husholdningen med den Hemmelighed er, som fra Evighed har været skjult i Gud, der skabte alle Ting,

\VS{10}for at Guds mangfoldige Visdom skulde nu ved Menigheden blive kundgjort for Magterne og Myndighederne i det himmelske,

\VS{11}efter det evige Forsæt, som han fuldbyrdede ved Kristus Jesus, vor Herre,

\VS{12}i hvem vi have Frimodigheden og Adgang med Tillid ved Troen på ham.

\VS{13}Derfor beder jeg, at I ikke tabe Modet over mine Trængsler, som jeg lider for eder, hvilket er en Ære for eder. -

\VS{14}For denne Sags Skyld bøjer jeg mine Knæ for Faderen,

\VS{15}fra hvem enhver Faderlighed* i Himle og på Jord har sit Navn, $\{$ [*egl.: Slægt: Det græske Ord for “Slægt” er afledet af og lyder omtrent som “Fader”.] $\}$

\VS{16}at han vil give eder efter sin Herligheds Rigdom mægtigt at styrkes ved hans Ånd i det indvortes Menneske;

\VS{17}at Kristus må bo ved Troen i eders Hjerter,

\VS{18}for at I, rodfæstede og grundfæstede i Kærlighed, kunne sammen med alle de hellige formå at begribe, hvor stor Bredden og Længden og Dybden og Højden er,

\VS{19}og at kende Kristi Kærlighed, som overgår al Erkendelse, for at I kunne fyldes indtil hele Guds Fylde.

\VS{20}Men ham, som formår over alle Ting at gøre langt ud over det, som vi bede eller forstå, efter den Magt, som er virksom i os,

\VS{21}ham være Ære i Menigheden og i Kristus Jesus igennem alle Slægterne i Evighedernes Evighed! Amen.



\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}Jeg formaner eder derfor, jeg, der fangne i Herren, til at vandre værdig den Kaldelse, med hvilken I bleve kaldede,

\VS{2}med al Ydmyghed og Sagtmodighed, med Langmodighed, så I bære over med hverandre i Kærlighed

\VS{3}og gøre eder Flid for at bevare Åndens Enhed i Fredens Bånd;

\VS{4}ét Legeme og én Ånd, ligesom I også bleve kaldede til ét Håb i eders Kaldelse;

\VS{5}én Herre, én Tro, én Dåb,

\VS{6}én Gud og alles Fader, som er over alle og igennem alle og i alle!

\VS{7}Men hver enkelt af os blev Nåden given efter Kristi Gaves Mål.

\VS{8}Derfor hedder det: “Da han opfor til det høje, bortførte han Fanger og gav Menneskene Gaver.”

\VS{9}Men dette: “Han opfor,” hvad er det, uden at han også nedfor til Jordens nedre Egne.

\VS{10}Han, som nedfor, han er også den, som opfor højt over alle. Himlene, for at han skulde fylde alle Ting.

\VS{11}Og han gav nogle som Apostle, andre som Profeter, andre som Evangelister, andre som Hyrder og Lærere,

\VS{12}til de helliges fuldkomne Beredelse, til en Tjenestegerning, til Kristi Legemes Opbyggelse,

\VS{13}indtil vi alle nå til Enheden i Troen på og Erkendelsen af Guds Søn, til Mands Modenhed, til Kristi Fyldes Mål af Vækst,

\VS{14}for at vi ikke; mere skulle være umyndige, der omtumles og omdrives af enhver Lærdommens Vind, ved Menneskenes Tærningspil, ved Træskhed efter Vildfarelsens Rænkespind;

\VS{15}men for at vi, Sandheden tro i Kærlighed, skulle i alle Måder opvokse til ham, som er Hovedet, Kristus,

\VS{16}ud fra hvem hele Legemet, idet det sammenføjes og sammenknyttes ved ethvert hjælpende Bindeled i Forhold til hver enkelt Dels tilmålte Virkekraft, fuldbyrder Legemets Vækst til Opbyggelse af sig selv i Kærlighed.

\VS{17}Dette siger jeg da og vidner i Herren, at I skulle ikke mere vandre, således som Hedningerne vandre i deres Sinds Tomhed,

\VS{18}formørkede i deres Tanke, fremmedgjorte for Guds Liv som Følge af den Vankundighed, som er i dem på Grund af deres Hjertes Forhærdelse,

\VS{19}de, som jo følesløse have hengivet sig til Uterligheden, til at øve al Urenhed i Havesyge.

\VS{20}Men I have ikke således lært Kristus,

\VS{21}om I da have hørt om ham og ere blevne oplærte i ham, således som Sandhed er i Jesus,

\VS{22}at I, hvad eders forrige Vandel angår, skulle aflægge det gamle Menneske, som fordærves ved bedrageriske Begæringer,

\VS{23}men fornyes i eders Sinds Ånd

\VS{24}og iføre eder det nye Menneske, som blev skabt efter Gud i Sandhedens Retfærdighed og Hellighed.

\VS{25}Derfor aflægger Løgnen og taler Sandhed, hver med sin Næste, efterdi vi ere hverandres Lemmer.

\VS{26}Blive I vrede, da synder ikke; lad ikke Solen gå ned over eders Forbitrelse;

\VS{27}giver ikke heller Djævelen Rum!

\VS{28}Den, som stjæler, stjæle ikke mere, men arbejde hellere og gøre det gode med sine egne Hænder, for at han kan have noget at meddele den, som er i Trang.

\VS{29}Lad ingen rådden Tale udgå af eders Mund, men sådan Tale, som er god til fornøden Opbyggelse, for at den kan skaffe dem Nåde, som høre derpå;

\VS{30}og bedrøver ikke Guds hellige Ånd, med hvilken I bleve beseglede til Forløsningens Dag.

\VS{31}Al Bitterhed og Hidsighed og Vrede og Skrigen og Forhånelse blive langt fra eder tillige med al Ondskab!

\VS{32}Men vorder velvillige imod hverandre, barmhjertige, tilgivende hverandre, ligesom jo Gud har tilgivet eder i Kristus.



\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}Vorder derfor Guds Efterlignere som elskede Børn,

\VS{2}og vandrer i Kærlighed, ligesom også Kristus elskede os og gav sig selv hen for os som en Gave og et Slagtoffer, Gud til en velbehagelig Lugt.

\VS{3}Men Utugt og al Urenhed eller Havesyge bør end ikke nævnes iblandt eder, som det sømmer sig for hellige,

\VS{4}ej heller ublu Væsen eller dårlig Snak eller letfærdig Skæmt, hvilket er utilbørligt, men hellere Taksigelse.

\VS{5}Thi dette vide og erkende I, at ingen utugtig eller uren eller havesyg, hvilket er en Afgudsdyrker, har Arv i Kristi og Guds Rige.

\VS{6}Ingen bedrage eder med tomme Ord; thi for disse Ting kommer Guds Vrede over Genstridighedens Børn.

\VS{7}Derfor, bliver ikke meddelagtige med dem!

\VS{8}Thi I vare forhen Mørke, men nu ere I Lys i Herren; vandrer som Lysets Børn;

\VS{9}(Lysets Frugt viser sig jo i al Godhed og Retfærdighed og Sandhed,)

\VS{10}så I prøve, hvad der er velbehageligt for Herren.

\VS{11}Og haver ikke Samfund med Mørkets ufrugtbare Gerninger. Men revser dem hellere;

\VS{12}thi hvad der lønligt bedrives af dem, er skammeligt endog at sige;

\VS{13}men alt dette bliver åbenbaret, når det revses af Lyset. Thi alt det, som bliver åbenbaret, er Lys.

\VS{14}Derfor hedder det: “Vågn op, du, som sover, og stå op fra de døde, og Kristus skal lyse for dig!”

\VS{15}Ser derfor nøje til, hvorledes I vandre, ikke som uvise, men som vise,

\VS{16}så I købe den belejlige Tid, efterdi Dagene ere onde.

\VS{17}Derfor bliver ikke uforstandige, men skønner, hvad Herrens Villie er.

\VS{18}Og drikker eder ikke drukne i Vin, i hvilket der er Ryggesløshed, men lader eder fylde med Ånden,

\VS{19}så I tale hverandre til med Salmer og Lovsange og åndelige Viser og synge og spille i eders Hjerte for Herren

\VS{20}og altid sige Gud og Faderen Tak for alle Ting i vor Herres Jesu Kristi Navn

\VS{21}og underordne eder under hverandre i Kristi Frygt;

\VS{22}Hustruerne skulle underordne sig under deres egne Mænd, som under Herren;

\VS{23}thi en Mand er sin Hustrus Hoved, ligesom også Kristus er Menighedens Hoved. Han er sit Legemes Frelser.

\VS{24}Dog, ligesom Menigheden underordner sig under Kristus, således skulle også Hustruerne underordne sig under deres Mænd i alle Ting.

\VS{25}I Mænd! elsker eders Hustruer, ligesom også Kristus elskede Menigheden og hengav sig selv for den,

\VS{26}for at han kunde hellige den, idet han rensede den ved Vandbadet med et Ord,

\VS{27}for at han selv kunde fremstille Menigheden for sig som herlig, uden Plet eller Rynke eller noget deslige, men for at den måtte være hellig og ulastelig.

\VS{28}Således ere Mændene skyldige at elske deres egne Hustruer som deres egne Legemer; den, som elsker sin egen Hustru, elsker sig selv.

\VS{29}Ingen har jo nogen Sinde hadet sit eget Kød, men han nærer og plejer det, ligesom også Kristus Menigheden.

\VS{30}Thi vi ere Lemmer på hans Legeme.

\VS{31}Derfor skal et Menneske forlade sin Fader og Moder og holde fast ved sin Hustru, og de to skulle være ét Kød.

\VS{32}Denne Hemmelighed er stor - jeg sigter nemlig til Kristus og til Menigheden.

\VS{33}Dog, også I skulle elske hver især sin egen Hustru som sig selv; men Hustruen have Ærefrygt for Manden!



\par }\Chap{6}{\PP \VerseOne{1}I Børn! adlyder eders Forældre i Herren, thi dette er ret.

\VS{2}“Ær din Fader og Moder”, dette er jo det første Bud med Forjættelse,

\VS{3}“for at det må gå dig vel, og du må leve længe i Landet.”

\VS{4}Og I Fædre! opirrer ikke eders Børn, men opfostrer dem i Herrens Tugt og Formaning!

\VS{5}I Trælle! adlyder eders Herrer efter Kødet* med Frygt og Bæven i eders Hjertes Enfold som Kristus; $\{$ [*jordiske Herrer.] $\}$

\VS{6}ikke med Øjentjeneste, som de, der ville tækkes Mennesker, men som Kristi Tjenere, så I gøre Guds Villie af Hjertet,

\VS{7}idet I med god Villie gøre Tjeneste som for Herren, og ikke for Mennesker,

\VS{8}idet I vide, at hvad godt enhver gør, det skal han få igen af Herren, hvad enten han er Træl eller fri.

\VS{9}Og I Herrer! gører det samme imod dem, så I lade Trusel fare, idet I vide, at både deres og eders Herre er i Himlene, og der er ikke Persons Anseelse hos ham.

\VS{10}For øvrigt bliver stærke i Herren og i hans Styrkes Vælde!

\VS{11}Ifører eder Guds fulde Rustning, for at I må kunne bolde Stand imod Djævelens snedige Anløb.

\VS{12}Thi for os står Kampen ikke imod Blod og Kød, men imod Magterne, imod Myndighederne, imod Verdensherskerne i dette Mørke, imod Ondskabens Åndemagter i det himmelske.

\VS{13}Derfor tager Guds fulde Rustning på, for at I må kunne stå imod på den onde Dag og bestå efter at have fuldbyrdet alt.

\VS{14}Så står da omgjordede om eders Lænd med Sandhed og iførte Retfærdighedens Panser.

\VS{15}Fødderne ombundne med Kampberedthed fra Fredens Evangelium;

\VS{16}og i alle Forhold løfter Troens Skjold, med hvilket I ville kunne slukke alle den ondes gloende Pile,

\VS{17}og tager imod Frelsens Hjelm og Åndens Sværd, som er Guds Ord,

\VS{18}idet I under al Påkaldelse og Bøn bede til enhver Tid i Ånden og ere årvågne dertil i al Vedholdenhed og Bøn for alle de hellige,

\VS{19}også for mig, om at der må gives mig Ord, når jeg oplader min Mund, til med Frimodighed at kundgøre Evangeliets Hemmelighed,

\VS{20}for hvis Skyld jeg er et Sendebud i Lænker, for at jeg må have Frimodighed deri til at tale, som jeg bør.

\VS{21}Men for at også I skulle kende mine Forhold, hvorledes det går mig, da skal Tykikus, den elskede Broder og tro Tjener i Herren kundgøre eder alt;

\VS{22}ham sender jeg til eder, just for at I skulle lære at kende, hvorledes det står til hos os, og for at han skal opmuntre eders Hjerter.

\VS{23}Fred være med Brødrene og Kærlighed med Tro fra Gud Fader og den Herre Jesus Kristus!

\VS{24}Nåden være med alle dem, som elske vor Herre Jesus Kristus i Uforkrænkelighed!


\par }