\NormalFont\ShortTitle{NAHUM}

{\MT NAHUM


\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Et udsagn om Nineve. En bog om Elkosjitten Nahums Syn.

\VS{2}En nidkær Gud, en Hævner er HERREN, en Hævner er HERREN og fuld af Vrede, en Hævner er HERREN mod Uvenner, han gemmer på Vrede mod Fjender.

\VS{3}HERREN er langmodig, hans Kraft er stor, HERREN lader intet ustraffet. I Uvejr og Storm er hans Vej, Skyer er hans Fødders Støv.

\VS{4}Han truer og udtørrer Havet, gør alle Strømme tørre; Basan og Karmel vansmægter, Libanons Skud visner hen.

\VS{5}Bjergene skælver for ham, Højene står og svajer; Jorden krummer sig for ham, Jorderig og alle, som bor der.

\VS{6}Hvem kan stå for hans Vrede, hvo holder Stand mod hans Harmglød? Hans Harme strømmer som Ild, og Fjeldene styrter for ham.

\VS{7}HERREN er god, et Værn på Trængselens Dag; han kender dem, som lider på ham,

\VS{8}og fører dem gennem Skybrud. Sine Avindsmænd gør han til intet, støder Fjenderne ud i Mørke.

\VS{9}Hvad pønser I på mod HERREN? Han tilintetgør i Bund og Grund; ej kommer der to Gange Nød.

\VS{10}Er de end som sammenflettet Tjørn og gennemdrukne af Vin, skal de dog fortæres som fuldført Strå.

\VS{11}Fra dig er der en draget ud med ondt i Sinde mod Herren, med Niddingeråd.

\VS{12}Så siger HERREN: Er de* end fuldtallige og aldrig så mange, skal de dog omhugges og forsvinde. Har jeg end ydmyget dig, gør jeg det ikke mere. $\{$ [*dvs. Judas Fjender.] $\}$

\VS{13}Nu sønderbryder jeg det Åg, han lagde på dig, og sprænger dine Bånd.

\VS{14}Om dig lyder HERRENS Bud: Dit Navn skal ikke ihukommes mere. Af din Guds Hus udrydder jeg det skårne og støbte Billede, og jeg skænder din Grav*. $\{$ [*V. 10-14 er Teksten uklar.] $\}$



\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}Se, Glædesbudet, som kundgør Fred, skrider frem over bjergene. Fejr dine Fester, Juda, indfri dine Løfter! Thi aldrig skal Niddingen mer drage gennem dig; han er udryddet helt og holdent.

\VS{2}Hærgeren drager imod dig, hold Vagt med Omhu, hold Udkig, omgjord din Lænd, saml al din Kraft!

\VS{3}Thi HERREN genrejser Jakobs og Israels Højhed; dem har jo Hærværksmænd hærget og ødt deres Ranker.

\VS{4}Hans Heltes Skjolde er røde, hans Stridsmænd skarlagenklædt, hans Vogne funkler af Stål, den Dag han ruster og Spydene svinges.

\VS{5}Igennem Gaderne raser Vognene frem, hen over Torvene farer de i susende Fart; de ser ud som Fakler, farer frem og tilbage som Lyn.

\VS{6}Hans Helte kaldes frem, de snubler i Farten, de styrter frem imod Muren, Skjoldtaget er rejst.

\VS{7}Flodportene bliver åbnet, Kongsgården vakler.

\VS{8}Herskerinden føres bort i Landflygtighed med sine Terner; de sukker som kurrende Duer, slår sig for Brystet.

\VS{9}Nineve er som en Dam, hvis Vand flyder bort. “Stands dog, stands dog!” råbes der, men ingen vender om.

\VS{10}Ran Sølv, ran Guld! Der er Liggendefæ uden Ende, alskens kostbare Ting i store Måder.

\VS{11}Tomt og tømt og udtømt, ængstede Hjerter, rystende Knæ og Skælven i alle Lænder! Og alle Ansigter blegner.

\VS{12}Hvor er nu Løvernes Bo, Ungløvernes Hule, hvor Løven trak sig tilbage, hvor Ungløven ej kunde skræmmes?

\VS{13}Den røved til Ungernes Tarv og myrded til Løvinderne, fyldte sine Hier med Bytte, sit Bo med Rov.

\VS{14}Se, jeg kommer over dig, lyder det fra Hærskarers HERRE, dit Lejrsted lader jeg gå op i Røg. Dine Ungløver skal Sværdet fortære; jeg rydder din Røverfærd bort fra Jorden. Dine Sendebuds Røst skal aldrig høres mer.



\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}Ve Byen, der drypper af Blod, hvor der kun tales Løgn, så fuld af Ran, med Rov uden Ende!

\VS{2}Hør Smæld og raslende Vogne, jagende Heste,

\VS{3}Stridsvognenes vilde Dans og stejlende Heste! Sværdblink og lynende Spyd, faldne i Mængde, Masser af døde, endeløse Dynger af Lig, man snubler over Lig!

\VS{4}For Skøgens vidt drevne Utugt, den fagre, udlært i Trolddom, som besnærede Folk ved Utugt, Stammer ved Trolddom,

\VS{5}kommer jeg over dig, lyder det fra Hærskarers HERRE; dit Slæb slår jeg op i Ansigtet på dig, lader Folkeslag se din Blusel, Riger din Skam,

\VS{6}dænger dig til med Skarn og vanærer dig, ja, sætter dig i Gabestok.

\VS{7}Enhver, som får dig at se, skal fly fra dig og sige: “Nineve er ødelagt, hvem vil ynke det, hvor skal jeg hente en til at give det Trøst?”

\VS{8}Mon du er bedre end No-Amon*, der lå ved Strømme, omgivet af Vand som Bolværk, med Vand til Mur? $\{$ [*dvs. Teben.] $\}$

\VS{9}Dets Styrke var Ætiopere og Ægyptere uden Tal; Put og Libyer kom det til Hjælp.

\VS{10}Dog førtes det bort, i Fangenskab måtte det vandre, på alle Gadehjørner knustes også dets spæde; og om dets ædle kastedes Lod, alle dets Stormænd lagdes i Lænker.

\VS{11}Også du skal drikke og synke i Afmagt, også du skal søge i Ly for Fjenden.

\VS{12}Alle dine Fæstninger er Figener og tidligmoden Frugt; når de rystes, falder de den spisende i Munden.

\VS{13}Se, Folket i dig er som Kvinder, vidåbne for Fjenden er Portene ind til dit Land, Ild fortæred dine Slåer.

\VS{14}Øs Vand til Brug, når du omringes, styrk dine Fæstninger, træd Dynd, stamp Ler, tag fat på Teglstensformen.

\VS{15}Ild skal fortære dig på Stedet. Sværd udrydde dig, fortære dig som Springere. Er du end talrig som Springere, talrig som Græshopper,

\VS{16}er end dine Købmænd flere end Himlens Stjerner - Græshoppen kaster sin Vingeskal og flyver!

\VS{17}Dine Fogeder er som Græshopper, dine Tipsarer* som Græshoppesværme; de lejrer sig i Hegn, når Dagen er sval; men når Solen står op, er de borte, man ved ej hvor. $\{$ [*se til Jer. 51, 27.] $\}$

\VS{18}Hvor sov dine Hyrder fast, du Assurs Konge! Dine Helte blunded; dit Folk er spredt på Bjergene, ingen samler dem.

\VS{19}Ulægeligt er dit Brud, dit Sår er til Døden. Alle, som hører om dig, klapper i Hånd; thi hvem fik ikke din Ondskab stadig at føle?


\par }