מִשְׁלֵי.
12.
אהב מוסר אהב דעת ושנא תוכחת בער׃ 
טוב יפיק רצון מיהוה ואיש מזמות ירשיע׃ 
לא יכון אדם ברשע ושרש צדיקים בל ימוט׃ 
אשת חיל עטרת בעלה וכרקב בעצמותיו מבישה׃ 
מחשבות צדיקים משפט תחבלות רשעים מרמה׃ 
דברי רשעים ארב דם ופי ישרים יצילם׃ 
הפוך רשעים ואינם ובית צדיקים יעמד׃ 
לפי שכלו יהלל איש ונעוה לב יהיה לבוז׃ 
טוב נקלה ועבד לו ממתכבד וחסר לחם׃ 
יודע צדיק נפש בהמתו ורחמי רשעים אכזרי׃ 
עבד אדמתו ישבע לחם ומרדף ריקים חסר לב׃ 
חמד רשע מצוד רעים ושרש צדיקים יתן׃ 
בפשע שפתים מוקש רע ויצא מצרה צדיק׃ 
מפרי פי איש ישבע טוב וגמול ידי אדם ישוב לו׃ 
דרך אויל ישר בעיניו ושמע לעצה חכם׃ 
אויל ביום יודע כעסו וכסה קלון ערום׃ 
יפיח אמונה יגיד צדק ועד שקרים מרמה׃ 
יש בוטה כמדקרות חרב ולשון חכמים מרפא׃ 
שפת אמת תכון לעד ועד ארגיעה לשון שקר׃ 
מרמה בלב חרשי רע וליעצי שלום שמחה׃ 
לא יאנה לצדיק כל און ורשעים מלאו רע׃ 
תועבת יהוה שפתי שקר ועשי אמונה רצונו׃ 
אדם ערום כסה דעת ולב כסילים יקרא אולת׃ 
יד חרוצים תמשול ורמיה תהיה למס׃ 
דאגה בלב איש ישחנה ודבר טוב ישמחנה׃ 
יתר מרעהו צדיק ודרך רשעים תתעם׃ 
לא יחרך רמיה צידו והון אדם יקר חרוץ׃ 
בארח צדקה חיים ודרך נתיבה אל מות׃ 
