תְהִלִּים.
141.
מזמור לדוד יהוה קראתיך חושה לי האזינה קולי בקראי לך׃ 
תכון תפלתי קטרת לפניך משאת כפי מנחת ערב׃ 
שיתה יהוה שמרה לפי נצרה על דל שפתי׃ 
אל תט לבי לדבר רע להתעולל עללות ברשע את אישים פעלי און ובל אלחם במנעמיהם׃ 
יהלמני צדיק חסד ויוכיחני שמן ראש אל יני ראשי כי עוד ותפלתי ברעותיהם׃ 
נשמטו בידי סלע שפטיהם ושמעו אמרי כי נעמו׃ 
כמו פלח ובקע בארץ נפזרו עצמינו לפי שאול׃ 
כי אליך יהוה אדני עיני בכה חסיתי אל תער נפשי׃ 
שמרני מידי פח יקשו לי ומקשות פעלי און׃ 
יפלו במכמריו רשעים יחד אנכי עד אעבור׃ 
