יְשַׁעְיָהוּ.
21.
משא מדבר ים כסופות בנגב לחלף ממדבר בא מארץ נוראה׃ 
חזות קשה הגד לי הבוגד בוגד והשודד שודד עלי עילם צורי מדי כל אנחתה השבתי׃ 
על כן מלאו מתני חלחלה צירים אחזוני כצירי יולדה נעויתי משמע נבהלתי מראות׃ 
תעה לבבי פלצות בעתתני את נשף חשקי שם לי לחרדה׃ 
ערך השלחן צפה הצפית אכול שתה קומו השרים משחו מגן׃ 
כי כה אמר אלי אדני לך העמד המצפה אשר יראה יגיד׃ 
וראה רכב צמד פרשים רכב חמור רכב גמל והקשיב קשב רב קשב׃ 
ויקרא אריה על מצפה אדני אנכי עמד תמיד יומם ועל משמרתי אנכי נצב כל הלילות׃ 
והנה זה בא רכב איש צמד פרשים ויען ויאמר נפלה נפלה בבל וכל פסילי אלהיה שבר לארץ׃ 
מדשתי ובן גרני אשר שמעתי מאת יהוה צבאות אלהי ישראל הגדתי לכם׃ 
משא דומה אלי קרא משעיר שמר מה מלילה שמר מה מליל׃ 
אמר שמר אתה בקר וגם לילה אם תבעיון בעיו שבו אתיו׃ 
משא בערב ביער בערב תלינו ארחות דדנים׃ 
לקראת צמא התיו מים ישבי ארץ תימא בלחמו קדמו נדד׃ 
כי מפני חרבות נדדו מפני חרב נטושה ומפני קשת דרוכה ומפני כבד מלחמה׃ 
כי כה אמר אדני אלי בעוד שנה כשני שכיר וכלה כל כבוד קדר׃ 
ושאר מספר קשת גבורי בני קדר ימעטו כי יהוה אלהי ישראל דבר׃ 
