תְהִלִּים.
144.
לדוד ברוך יהוה צורי המלמד ידי לקרב אצבעותי למלחמה׃ 
חסדי ומצודתי משגבי ומפלטי לי מגני ובו חסיתי הרודד עמי תחתי׃ 
יהוה מה אדם ותדעהו בן אנוש ותחשבהו׃ 
אדם להבל דמה ימיו כצל עובר׃ 
יהוה הט שמיך ותרד גע בהרים ויעשנו׃ 
ברוק ברק ותפיצם שלח חציך ותהמם׃ 
שלח ידיך ממרום פצני והצילני ממים רבים מיד בני נכר׃ 
אשר פיהם דבר שוא וימינם ימין שקר׃ 
אלהים שיר חדש אשירה לך בנבל עשור אזמרה לך׃ 
הנותן תשועה למלכים הפוצה את דוד עבדו מחרב רעה׃ 
פצני והצילני מיד בני נכר אשר פיהם דבר שוא וימינם ימין שקר׃ 
אשר בנינו כנטעים מגדלים בנעוריהם בנותינו כזוית מחטבות תבנית היכל׃ 
מזוינו מלאים מפיקים מזן אל זן צאוננו מאליפות מרבבות בחוצותינו׃ 
אלופינו מסבלים אין פרץ ואין יוצאת ואין צוחה ברחבתינו׃ 
אשרי העם שככה לו אשרי העם שיהוה אלהיו׃ 
