תְהִלִּים.
63.
מזמור לדוד בהיותו במדבר יהודה אלהים אלי אתה אשחרך צמאה לך נפשי כמה לך בשרי בארץ ציה ועיף בלי מים׃ 
כן בקדש חזיתיך לראות עזך וכבודך׃ 
כי טוב חסדך מחיים שפתי ישבחונך׃ 
כן אברכך בחיי בשמך אשא כפי׃ 
כמו חלב ודשן תשבע נפשי ושפתי רננות יהלל פי׃ 
אם זכרתיך על יצועי באשמרות אהגה בך׃ 
כי היית עזרתה לי ובצל כנפיך ארנן׃ 
דבקה נפשי אחריך בי תמכה ימינך׃ 
והמה לשואה יבקשו נפשי יבאו בתחתיות הארץ׃ 
יגירהו על ידי חרב מנת שעלים יהיו׃ 
והמלך ישמח באלהים יתהלל כל הנשבע בו כי יסכר פי דוברי שקר׃ 
