Poslanica Filemonu.
1.
Pavao, sužanj Isusa Krista, i brat Timotej: ljubljenom Filemonu, suradniku našemu, 
i sestri Apiji, i Arhipu, suborcu našem, i Crkvi u tvojoj kući. 
Milost vam i mir od Boga, Oca našega, i Gospodina Isusa Krista! 
Zahvaljujem svagda Bogu svojemu spominjući te se u svojim molitvama 
jer čujem za tvoju ljubav i vjeru koju imaš prema Gospodinu Isusu Kristu i prema svima svetima. 
Nek zajedništvo tvoje vjere bude djelotvorno u spoznanju svakoga mogućeg dobra među vama poradi Krista! 
Uvelike si me doista obradovao i utješio svojom ljubavlju jer si, brate, okrijepio srca svetih. 
Stoga, premda imam punu slobodu u Kristu da ti zapovjedim što ti je činiti, 
poradi ljubavi radije molim, kakav već jesam, Pavao, starac, a sada i sužanj Krista Isusa. 
Molim te za svoje dijete koje rodih u okovima, za Onezima, 
negda tebi nekorisna, a sada i tebi i meni veoma korisna. 
Šaljem ti ga - njega, srce svoje. 
Htjedoh ga zadržati kod sebe da mi mjesto tebe posluži u okovima evanđelja. 
Ali ne htjedoh preko tvoje volje da ne bi tvoja dobrota bila od nevolje, nego od dobre volje. 
Možda baš zato bi za čas odijeljen da ga dobiješ zauvijek - 
ne kao roba, nego više od roba, kao brata ljubljenoga, osobito meni, a koliko više tebi, i po tijelu i po Gospodinu. 
Smatraš li me dakle drugom, primi ga kao mene. 
Ako ti je u čemu skrivio ili ti je što dužan, to meni upiši. 
Ja, Pavao, potpisujem svojom rukom: ja ću platiti. Da ti ne reknem da mi i samoga sebe duguješ! 
Hajde, brate, da se tobom okoristim u Gospodinu: okrijepi srce moje u Kristu! 
Uzdajući se u tvoju poslušnost, napisah ti uvjeren da ćeš još više učiniti, nego te molim. 
K tome, pripravi mi obitavalište jer se nadam da ću vam po vašim molitvama biti darovan. 
Pozdravlja te Epafra, moj suuznik u Kristu Isusu, 
Marko, Aristarh, Dema i Luka, moji suradnici. 
Milost Gospodina našega Isusa Krista s duhom vašim! 
