Poslanica Galaćanima.
1.
Pavao, apostol - ne od ljudi ni po kojem čovjeku, nego po Isusu Kristu i Bogu Ocu koji ga uskrisi od mrtvih - 
i sva braća koja su sa mnom: Crkvama u Galaciji. 
Milost vam i mir od Boga, Oca našega, i Gospodina Isusa Krista, 
koji sam sebe dade za grijehe naše da nas istrgne iz sadašnjega svijeta opakoga kao što je volja Boga i Oca našega, 
komu slava u vijeke vjekova! Amen. 
Čudim se da od Onoga koji vas pozva na milost Kristovu tako brzo prelazite na neko drugo evanđelje, 
koje uostalom i ne postoji. Postoje samo neki koji vas zbunjuju i hoće prevratiti evanđelje Kristovo. 
Ali kad bismo vam mi, ili kad bi vam anđeo s neba navješćivao neko evanđelje mimo onoga koje vam mi navijestismo, neka je proklet! 
Što smo već rekli, to sad i ponavljam: navješćuje li vam tko neko evanđelje mimo onoga koje primiste, neka je proklet. 
Doista, nastojim li ovo pridobiti ljude ili Boga? Ili idem li za tim da ljudima ugodim? Kad bih sveudilj nastojao ljudima ugađati, ne bih bio Kristov sluga. 
Obznanjujem vam, braćo: evanđelje koje sam navješćivao nije od ljudi, 
niti ga ja od kojeg čovjeka primih ili naučih, nego objavom Isusa Krista. 
Ta čuli ste za moje negdašnje ponašanje u židovstvu: preko svake sam mjere progonio i pustošio Crkvu Božju 
te sam u židovstvu, prerevno odan otačkim predajama, nadmašio mnoge vršnjake u svojem narodu. 
Ali kad se Onomu koji me odvoji već od majčine utrobe i pozva milošću svojom, svidjelo 
otkriti mi Sina svoga da ga navješćujem među poganima, odmah, ne posavjetovah se s tijelom i krvlju 
i ne uziđoh u Jeruzalem k onima koji bijahu apostoli prije mene, nego odoh u Arabiju pa se opet vratih u Damask. 
Onda nakon tri godine uziđoh u Jeruzalem potražiti Kefu i ostadoh kod njega petnaest dana. 
Od apostola ne vidjeh nikoga drugog osim Jakova, brata Gospodinova. 
Što vam pišem, Bog mi je svjedok, ne lažem. 
Zatim dođoh u krajeve sirijske i cilicijske. 
Osobno pak bijah nepoznat Kristovim crkvama u Judeji. 
One su samo čule: “Negdašnji naš progonitelj sada navješćuje vjeru koju je nekoć pustošio” 
i slavile su Boga zbog mene. 
