Izaija.
32.
Evo po pravdi kralj kraljuje, po pravici vladaju knezovi: 
svaki je kao zavjetrina, utočište od nevremena, kao u sušnoj zemlji potoci, kao sjena u žednoj pustari. 
Oči vidovitih neće više biti slijepe, uši onih što čuju slušat će pozorno; 
srce nerazumnih shvaćat će mudrost, mucavci će govorit' okretno i razgovijetno; 
pokvarenjaka neće više zvati plemenitim, varalicu neće više držat' odličnikom. 
Jer, pokvarenjak govori ludosti i srce mu bezakonje snuje, da počini zlodjela, da o Jahvi oholo govori; da gladnoga ostavi prazna želuca, da žednome napitak uskrati. 
U varalice pakosno je oružje; on spletke samo kuje, da lažima upropasti uboge, pa i kad nevoljnik pravo dokazuje. 
U plemenita nakane su plemenite i plemenito on djeluje. 
Ustajte, žene nehajne, slušajte moj glas; kćeri lakoumne, čujte mi besjedu. 
Za godinu i nekoliko dana drhtat ćete, lakoumnice, jer jematve neće biti, plodovi se neće brati. 
Dršćite, nehajnice, strepite, lakoumnice, svucite se, obnažite, oko bedara kostrijet opašite! 
Bijte se u prsa zbog ljupkih polja, plodnih vinograda; 
zbog njiva naroda mojega što rađaju trnjem i dračem; zbog svih kuća veselih, grada razigranog. 
Jer, napuštena bit će palača, opustjet će bučni grad; Ofel i kula postat će brlog dovijeka - bit će radost divljim magarcima, paša stadima, 
dok se na nas ne izlije duh iz visina. Tad će pustinja postat' voćnjak, a voćnjak se u šumu pretvorit'. 
U pustinji će se nastaniti pravo, i pravda će prebivati u voćnjaku. 
Mir će biti djelo pravde, a plod pravednosti - trajan pokoj i uzdanje. 
Narod će moj prebivati u nastambama pouzdanim, u bezbrižnim počivalištima. 
A šuma će biti oborena, grad će biti snižen. 
Blago vama: sijat ćete kraj svih voda, puštajući vola i magarca da slobodno idu! 
