Marku.
9.
Još im govoraše: “Zaista, kažem vam, neki od ovdje nazočnih neće okusiti smrti dok ne vide da je kraljevstvo Božje došlo u sili.” 
Nakon šest dana uze Isus sa sobom Petra, Jakova i Ivana i povede ih na goru visoku, u osamu, same, i preobrazi se pred njima. 
I haljine mu postadoše sjajne, bijele veoma - nijedan ih bjelilac na zemlji ne bi mogao tako izbijeliti. 
I ukaza im se Ilija s Mojsijem te razgovarahu s Isusom. 
A Petar prihvati i reče Isusu: “Učitelju, dobro nam je ovdje biti! Načinimo tri sjenice: tebi jednu, Mojsiju jednu i Iliji jednu.” 
Doista nije znao što da kaže jer bijahu prestrašeni. 
I pojavi se oblak i zasjeni ih, a iz oblaka se začu glas: “Ovo je Sin moj, Ljubljeni! Slušajte ga!” 
I odjednom, obazrevši se uokolo, nikoga uza se ne vidješe doli Isusa sama. 
Dok su silazili s gore, naloži im da nikomu ne pripovijedaju što su vidjeli dok Sin Čovječji od mrtvih ne ustane. 
Oni održaše tu riječ, ali se među sobom pitahu što znači to njegovo “od mrtvih ustati” 
pa ga upitaju: “Zašto pismoznanci govore da prije treba da dođe Ilija?” 
A on im reče: “Ilija će, doduše, prije doći i sve obnoviti. Pa kako ipak piše o Sinu Čovječjem da će mnogo pretrpjeti i biti prezren? 
Ali, velim vam: Ilija je već došao i oni učiniše s njim što im se prohtjelo, kao što piše o njemu.” 
Kada dođoše k učenicima, ugledaše oko njih silan svijet i pismoznance kako raspravljaju s njima. 
Čim ga sve ono mnoštvo ugleda, iznenađeno brže pohrli pozdraviti ga. 
A on ih upita: “Što to raspravljaste s njima?” 
Odvrati netko iz mnoštva: “Učitelju, dovedoh k tebi svoga sina koji ima nijemoga duha. 
Gdje ga god zgrabi, obara ga, a on pjeni, škripi zubima i koči se. Rekoh tvojim učenicima da ga izagnaju, ali ne mogoše.” 
On im odvrati: “O rode nevjerni! Dokle mi je biti s vama? Dokle li vas podnositi? Dovedite ga k meni!” 
I dovedoše ga k njemu. Čim zloduh ugleda Isusa, potrese dječakom i on se, oboren na zemlju, stane valjati i pjeniti. 
Isus upita njegova oca: “Koliko je vremena kako mu se to događa?” On reče: “Od djetinjstva! 
A često ga znade baciti i u vatru i u vodu da ga upropasti. Nego, ako što možeš, pomozi nam, imaj samilosti s nama!” 
Nato mu Isus reče: “Što? Ako možeš? Sve je moguće onomu koji vjeruje!” 
Dječakov otac brže povika: “Vjerujem! Pomozi mojoj nevjeri!” 
Vidjevši da svijet odasvud grne, Isus zaprijeti nečistomu duhu: “Nijemi i gluhi duše, ja ti zapovijedam, iziđi iz njega i da nisi više u nj ušao!” 
Zloduh nato zaviče, žestoko strese dječaka te iziđe, a on osta kao mrtav te su mnogi govorili da je umro. 
No Isus ga dohvati za ruku, podiže ga i on ustade. 
Kad Isus uđe u kuću, upitaše ga učenici nasamo: “Kako to da ga mi ne mogosmo izagnati?” 
Odgovori im: “Ovaj se rod ničim drugim ne može izagnati osim molitvom i postom.” 
Otišavši odande, prolažahu kroz Galileju. On ne htjede da to itko sazna. 
Jer poučavaše svoje učenike. Govoraše im: “Sin Čovječji predaje se u ruke ljudima. Ubit će ga, ali će on, ubijen, nakon tri dana ustati.” 
No oni ne razumješe te besjede, a bojahu ga se pitati. 
I dođoše u Kafarnaum. I već u kući upita ih: “Što ste putem raspravljali?” 
A oni umukoše jer putem među sobom razgovarahu o tome tko je najveći. 
On sjede i dozove dvanaestoricu te im reče: “Ako tko želi biti prvi, neka bude od svih posljednji i svima poslužitelj!” 
I uzme dijete, postavi ga posred njih, zagrli ga i reče im: 
“Tko god jedno ovakvo dijete primi u moje ime, mene prima. A tko mene prima, ne prima mene, nego onoga koji mene posla.” 
Reče mu Ivan: “Učitelju, vidjesmo jednoga kako u tvoje ime izgoni zloduhe. Mi smo mu branili jer ne ide s nama.” 
A Isus reče: “Ne branite mu! Jer nitko ne može učiniti nešto silno u moje ime pa me ubrzo zatim pogrditi. 
Tko nije protiv nas, za nas je.” 
“Uistinu, tko vas napoji čašom vode u ime toga što ste Kristovi, zaista, kažem vam, neće mu propasti plaća.” 
“Onomu naprotiv tko bi sablaznio jednoga od ovih najmanjih što vjeruju, daleko bi bolje bilo da s mlinskim kamenom o vratu bude bačen u more.” 
“Pa ako te ruka sablažnjava, odsijeci je. Bolje ti je sakatu ući u život, nego s obje ruke otići u pakao, u oganj neugasivi. 
# 
I ako te noga sablažnjava, odsijeci je. Bolje ti je hromu ući u život, nego s obje noge bit bačen u pakao. 
# 
I ako te oko sablažnjava, iskopaj ga. Bolje ti je jednooku ući u kraljevstvo Božje, nego s oba oka biti bačen u pakao, 
gdje crv njihov ne gine niti se oganj gasi. 
Uistinu, ognjem će svaki od njih biti posoljen. 
Dobra je sol. Ali ako sol postane neslana, čime ćete nju začiniti? Imajte sol u sebi, a mir među sobom!” 
