Djela.
11.
Dočuli apostoli i braća po Judeji da i pogani primiše riječ Božju 
pa kad Petar uziđe u Jeruzalem, uzeše mu obrezanici prigovarati: 
“Ušao si, dobacivahu, k ljudima neobrezanima i jeo s njima!” 
Onda započe Petar te im izloži sve po redu: 
“Molio sam se, reče, u Jopi kadli u zanosu ugledam viđenje: posudu neku poput velika platna, uleknuta s četiri okrajka, gdje silazi s neba i dolazi do mene. 
Zagledah se, promotrih je i vidjeh četvoronošce zemaljske, zvijeri i gmazove te ptice nebeske. 
Začuh i glas koji mi govoraše: 'Ustaj, Petre! Kolji i jedi!' 
Ja odvratih: 'Nipošto, Gospodine! Ta nikad mi još ništa okaljano ili nečisto ne uđe u usta.' 
A glas će s neba po drugi put: 'Što Bog očisti, ti ne zovi nečistim.' 
To se ponovi do triput, a onda se sve opet povuče na nebo.” 
“I odmah se, evo, pred kućom u kojoj bijah pojaviše tri čovjeka poslana iz Cezareje k meni. 
A Duh mi reče da pođem s njima ništa ne premišljajući. Sa mnom pođoše i ova šestorica braće te uđosmo u kuću tog čovjeka. 
On nam pripovjedi kako je u svojoj kući vidio anđela koji je stao preda nj i rekao: 'Pošalji u Jopu i dozovi Šimuna nazvanog Petar; 
on će ti navijestiti riječi po kojima ćeš se spasiti ti i sav dom tvoj.'” 
“I kad počeh govoriti, siđe na njih Duh Sveti kao ono na nas u početku. 
Sjetih se tada riječi Gospodnje: 'Ivan je, govoraše on, krstio vodom, a vi ćete biti kršteni Duhom Svetim.' 
Ako im je dakle Bog dao isti dar kao i nama koji povjerovasmo u Gospodina Isusa Krista, tko sam ja da bih se smio oprijeti Bogu?” 
Kad su to čuli, umiriše se te stadoše slaviti Boga govoreći: “Dakle i poganima Bog dade obraćenje na život!” 
Oni dakle što ih rasprši nevolja nastala u povodu Stjepana dopriješe do Fenicije, Cipra i Antiohije, nikomu ne propovijedajući Riječi doli samo Židovima. 
Neki su od njih bili Ciprani i Cirenci. Kad stigoše u Antiohiju, propovijedahu i Grcima navješćujući evanđelje: Gospodina, Isusa. 
Ruka Gospodnja bijaše s njima te velik broj ljudi povjerova i obrati se Gospodinu. 
Vijest o tome doprije do Crkve u Jeruzalemu pa poslaše Barnabu u Antiohiju. 
Kad on stiže i vidje milost Božju, obradova se te potaknu sve da u odlučnosti srca ostanu uz Gospodina. 
Ta bijaše to muž čestit, pun Duha Svetoga i vjere. Znatno se mnoštvo prikloni Gospodinu. 
Barnaba se zatim zaputi u Tarz potražiti Savla. 
Kad ga nađe, odvede ga u Antiohiju. Punu su se godinu dana sastajali u toj Crkvi i poučavali poveće mnoštvo te se u Antiohiji učenici najprije prozvaše kršćanima. 
U one dane dođoše u Antiohiju neki proroci iz Jeruzalema. 
Jedan od njih, imenom Agab, usta i po Duhu pretkaza da će uskoro nastati velika glad po svem svijetu. Ona i nasta za Klaudija. 
Stoga će svatko od učenika, odlučiše, koliko smogne poslati da se posluži braći u Judeji. 
To i učiniše te poslaše starješinama po Barnabi i Savlu. 
