Psalmi.
49.
Zborovođi. Sinova Korahovih. Psalam. 
Poslušajte ovo, svi narodi, čujte, svi stanovnici zemlje, 
vi, djeco puka, i vi, odličnici, bogati i siromašni zajedno! 
Moja će usta zboriti mudrost, i moje srce misli razumne. 
K poučnoj izreci priklonit ću uho, uz harfu ću izložit' svoju zagonetku. 
Što da se bojim u danima nesreće kad me opkoli zloba izdajica 
koji se u blago svoje uzdaju i silnim se hvale bogatstvom? 
TÓa nitko sebe ne može otkupit' ni za se dati Bogu otkupninu: 
životu je cijena previsoka, i nikada je neće platiti 
tko želi živjeti dovijeka i ne vidjeti jamu grobnu. 
Jer, i mudri umiru, pogiba i luđak i bezumnik: bogatstvo svoje ostavlja drugima. 
Grobovi im kuće zasvagda, stanovi njihovi od koljena do koljena, sve ako se zemlje nazivale imenima njihovim. 
Čovjek koji nerazumno živi sličan je stoci koja ugiba. 
Takav je put onih koji se ludo uzdaju, to je konac onih koji uživaju u sreći: 
Poput stada redaju se u Podzemlju, smrt im je pastir, a dobri njima vladaju. Njihova će lika brzo nestati, Podzemlje će im biti postojbina. 
A moju će dušu Bog ugrabiti Podzemlju iz pandža i milostivo me primiti. 
Ne boj se ako se tko obogati i ako se poveća blago doma njegova: 
kad umre, ništa neće ponijeti sa sobom, i blago njegovo neće s njime sići. 
Ako se u životu držao sretnim - “Govorit će se da ti je dobro bilo!” - 
i on će doći u skup otaca svojih, gdje svjetlosti više vidjeti neće. 
Čovjek koji nerazumno živi sličan je stoci koja ugiba. 
