Sirahova.
46.
Junak u boju bijaše Jošua, sin Nunov, nasljednik Mojsijev u službi proročkoj, koji valjano zasluži svoje ime i bi veliki izbavitelj izabranog naroda, osvetivši se drskim neprijateljima i uspostavivši Izraela na baštini njegovoj. 
Kako li krasan bijaše kad bi digao ruku i mačem zamahnuo protiv gradova! 
Tko je ikad imao njegovu odlučnost? On je vodio bojeve Gospodnje. 
Nije li po njemu sunce zastalo i od jednog dana postala dva? 
Jer je prizvao Boga Svevišnjega u nevolji kada ga odasvud pritijesniše neprijatelji, i usliša ga veliki Gospod i pusti krupnu i snažnu tuču. 
Bacio se na narod dušmanski i protivnike pobio na Strmini: da bi poznali puci snagu njegova oružja i spoznali da je Gospod protivnik njihov. 
I jer je vjerno išao za Svemogućim i u dane Mojsijeve ljubav dokazao - on i Kaleb, sin Jefuneov, koji se opriješe kad se zbor pobunio, odvrativši narod od grijeha i utišavši glasove pobune. 
Zato je i sačuvao samo ovu dvojicu, od šest stotina tisuća pješaka, da ih uvede u baštinu njihovu, u zemlju kojom teče med i mlijeko. 
Još je Kalebu dao snagu, koja s njime do starosti ostade, te se mogao verati po visinama zemaljskim, koje su baština potomcima njegovim, 
neka bi spoznao sav Izrael da je dobro ići vjerno za Gospodom. 
I suci, svaki po svom imenu, koji uvijek bijahu srca vjerna i koji se ne odmetnuše od Boga - da je blagoslovljen spomen njihov. 
Neka im kosti procvatu u grobu i neka se imena tih slavnih ljudi pomlade u sinovima njihovim. 
Samuel bijaše miljenik svojemu Gospodu, prorok Gospodnji, on utemelji kraljevstvo i pomaza vladare nad svojim narodom. 
Po Zakonu Gospodnjem upravljaše općinom, i Gospod je pohodio Jakova. 
Zbog vjernosti njegove priznavahu ga prorokom, u govorima se pokazivaše pouzdan vidjelac. 
I on prizva Boga u nevolji kada ga odasvud pritisnuše dušmani prinoseći mliječno janješce. 
Tada zagrmje Gospod s neba i u strašnoj lomljavi začu glas njegov; 
porazio je vođe dušmanske i satro knezove filistejske. 
I kad je polazio na počinak vječni, posvjedočio je pred Gospodom i pomazanikom njegovim: “Ni od koga nikad ne uzeh ništa, čak ni potplate obične.” I nitko ga nije optužio. 
A kad je usnuo, proreče još jednom i objavi kralju njegov kraj. I ispod zemlje podignu svoj glas proročki da izbriše opačinu s naroda. 
