\NormalFont\ShortTitle{Marku}

{\MT Evanđelje po Marku


\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Početak Evanđelja Isusa Krista Sina Božjega.

\VS{2}Pisano je u Izaiji proroku: Evo šaljem glasnika svoga pred licem tvojim da ti pripravi put.

\VS{3}Glas viče u pustinji: Pripravite put Gospodinu, poravnite mu staze!

\VS{4}Tako se pojavi Ivan: krstio je u pustinji i propovijedao krst obraćenja na otpuštenje grijeha.

\VS{5}Grnula k njemu sva judejska zemlja i svi Jeruzalemci: primali su od njega krštenje u rijeci Jordanu ispovijedajući svoje grijehe.

\VS{6}Ivan bijaše odjeven u devinu dlaku, s kožnatim pojasom oko bokova; hranio se skakavcima i divljim medom.

\VS{7}I propovijedao je: “Nakon mene dolazi jači od mene. Ja nisam dostojan sagnuti se i odriješiti mu remenje na obući.

\VS{8}Ja vas krstim vodom, a on će vas krstiti Duhom Svetim.”

\VS{9}Onih dana dođe Isus iz Nazareta galilejskoga i primi u Jordanu krštenje od Ivana.

\VS{10}I odmah, čim izađe iz vode, ugleda otvorena nebesa i Duha poput goluba gdje silazi na nj,

\VS{11}a glas se zaori s nebesa: Ti si Sin moj, Ljubljeni! U tebi mi sva milina!

\VS{12}I odmah ga Duh nagna u pustinju.

\VS{13}I bijaše u pustinji četrdeset dana, gdje ga je iskušavao Sotona; bijaše sa zvijerima, a anđeli mu služahu.

\VS{14}A pošto Ivan bijaše predan, otiđe Isus u Galileju. Propovijedao je evanđelje Božje:

\VS{15}“Ispunilo se vrijeme, približilo se kraljevstvo Božje! Obratite se i vjerujte evanđelju!”

\VS{16}I prolazeći uz Galilejsko more, ugleda Šimuna i Andriju, brata Šimunova, gdje ribare na moru; bijahu ribari.

\VS{17}I reče im Isus: “Hajdete za mnom i učinit ću vas ribarima ljudi!”

\VS{18}Oni odmah ostaviše mreže i pođoše za njim.

\VS{19}Pošavši malo naprijed, ugleda Jakova Zebedejeva i njegova brata Ivana: u lađi su krpali mreže.

\VS{20}Odmah pozva i njih. Oni ostave oca Zebedeja u lađi s nadničarima i otiđu za njim.

\VS{21}I stignu u Kafarnaum. Odmah u subotu uđe on u sinagogu i poče naučavati.

\VS{22}Bijahu zaneseni njegovim naukom. Ta učio ih je kao onaj koji ima vlast, a ne kao pismoznanci.

\VS{23}A u njihovoj se sinagogi upravo zatekao čovjek opsjednut nečistim duhom. On povika:

\VS{24}“Što ti imaš s nama, Isuse Nazarećanine? Došao si da nas uništiš? Znam tko si: Svetac Božji!”

\VS{25}Isus mu zaprijeti: “Umukni i iziđi iz njega!”

\VS{26}Nato nečisti duh potrese njime pa povika iz svega glasa i iziđe iz njega.

\VS{27}Svi se zaprepastiše te se zapitkivahu: “Što li je ovo? Nova li i snažna nauka! Pa i samim nečistim dusima zapovijeda, i pokoravaju mu se.”

\VS{28}I pročulo se odmah o njemu posvuda, po svoj okolici galilejskoj.

\VS{29}I odmah pošto iziđoše iz sinagoge, uđe s Jakovom i Ivanom u kuću Šimunovu i Andrijinu.

\VS{30}A punica Šimunova ležala u ognjici. I odmah mu kažu za nju.

\VS{31}On pristupi, prihvati je za ruku i podiže. I pusti je ognjica. I posluživaše im.

\VS{32}Uvečer, kad sunce zađe, donošahu preda nj sve bolesne i opsjednute.

\VS{33}I sav je grad nagrnuo k vratima.

\VS{34}I on ozdravi bolesnike - a bijahu mnogi i razne im bolesti - i zloduhe mnoge izagna. I ne dopusti zlodusima govoriti jer su ga znali.

\VS{35}Rano ujutro, još za mraka, ustane, iziđe i povuče se na samotno mjesto i ondje se moljaše.

\VS{36}Potražiše ga Šimun i njegovi drugovi.

\VS{37}Kad ga nađoše, rekoše mu: “Svi te traže.”

\VS{38}Kaže im: “Hajdemo drugamo, u obližnja mjesta, da i ondje propovijedam! Ta zato sam došao.”

\VS{39}I prođe svom Galilejom: propovijedao je u njihovim sinagogama i zloduhe izgonio.

\VS{40}I dođe k njemu neki gubavac, klekne i zamoli: “Ako hoćeš, možeš me očistiti!”

\VS{41}Isus ganut pruži ruku, dotače ga se pa će mu: “Hoću, budi čist!”

\VS{42}I odmah nesta s njega gube i očisti se.

\VS{43}Isus se otrese na nj i odmah ga otpravi

\VS{44}riječima: “Pazi, nikomu ništa ne kazuj, nego idi, pokaži se svećeniku i prinesi za svoje očišćenje što propisa Mojsije, njima za svjedočanstvo.”

\VS{45}Ali čim iziđe, stane on uvelike pripovijedati i razglašavati događaj tako da Isus više nije mogao javno ući u grad, nego se zadržavao vani na samotnim mjestima. I dolažahu k njemu odasvud.



\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}I pošto nakon nekoliko dana opet uđe u Kafarnaum, pročulo se da je u kući.

\VS{2}I skupiše se mnogi te više nije bilo mjesta ni pred vratima. On im navješćivaše Riječ.

\VS{3}I dođu noseći k njemu uzetoga. Nosila ga četvorica.

\VS{4}Budući da ga zbog mnoštva nisu mogli unijeti k njemu, otkriju krov nad mjestom gdje bijaše Isus. Načinivši otvor, spuste postelju na kojoj je uzeti ležao.

\VS{5}Vidjevši njihovu vjeru, kaže Isus uzetome: “Sinko! Otpuštaju ti se grijesi.”

\VS{6}Sjedjeli su ondje neki pismoznanci koji počeše mudrovati u sebi:

\VS{7}“Što to ovaj govori? Huli! Ta tko može grijehe otpuštati doli Bog jedini?”

\VS{8}Isus duhom odmah proniknu da tako mudruju u sebi, pa će im: “Što to mudrujete u sebi?

\VS{9}Ta što je lakše? Reći uzetomu: 'Otpuštaju ti se grijesi' ili reći: 'Ustani, uzmi svoju postelju i hodi?'

\VS{10}Ali da znate: vlastan je Sin Čovječji na zemlji otpuštati grijehe!” I reče uzetomu:

\VS{11}“Tebi zapovijedam, ustani, uzmi postelju i pođi kući!”

\VS{12}I on usta, uze odmah postelju i iziđe na očigled svima. Svi su zaneseni slavili Boga govoreći: “Takvo što nikad još ne vidjesmo!”

\VS{13}Isus ponovno iziđe k moru. Sve je ono mnoštvo grnulo k njemu i on ih poučavaše.

\VS{14}Prolazeći ugleda Levija Alfejeva gdje sjedi u carinarnici. I kaže mu: “Pođi za mnom!” On usta i pođe za njim.

\VS{15}Kada zatim Isus bijaše za stolom u njegovoj kući, nađoše se za stolom s njime i njegovim učenicima i mnogi carinici i grešnici. Bilo ih je uistinu mnogo. A slijedili su ga

\VS{16}i pismoznanci farizejske sljedbe pa vidjevši da jede s grešnicima i carinicima rekoše njegovim učenicima: “Zašto jede s carinicima i grešnicima?”

\VS{17}Čuvši to, Isus im reče: “Ne treba zdravima liječnika, nego bolesnima! Ne dođoh zvati pravednike, nego grešnike.”

\VS{18}Ivanovi su učenici i farizeji postili. I dođu neki i kažu mu: “Zašto učenici Ivanovi i učenici farizejski poste, a tvoji učenici ne poste?”

\VS{19}Nato im Isus reče: “Mogu li svatovi postiti dok je zaručnik s njima? Dokle god imaju zaručnika sa sobom, ne mogu postiti.

\VS{20}Doći će već dani kad će im se ugrabiti zaručnik i tada će postiti u onaj dan!”

\VS{21}“Nitko ne prišiva krpe od sirova sukna na staro odijelo. Inače nova zakrpa vuče sa starog odijela pa nastane još veća rupa.”

\VS{22}“I nitko ne ulijeva novo vino u stare mješine. Inače će vino poderati mješine pa propade i vino i mješine. Nego - novo vino u nove mješine!”

\VS{23}Jedne je subote prolazio kroz usjeve. Njegovi učenici počeše putem trgati klasje. A farizeji mu rekoše:

\VS{24}“Gle! Zašto čine što subotom nije dopušteno?”

\VS{25}Isus im odgovori: “Zar nikad niste čitali što učini David kad ogladnje te se nađe u potrebi on i njegovi pratioci?

\VS{26}Kako za velikog svećenika Ebjatara uđe u Dom Božji i pojede prinesene kruhove kojih ne smije jesti nitko osim svećenika; a on dade i svojim pratiocima?”

\VS{27}I govoraše im: “Subota je stvorena radi čovjeka, a ne čovjek radi subote.

\VS{28}Tako, Sin Čovječji gospodar je subote!”



\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}Uđe ponovno u sinagogu. Bio je ondje čovjek usahle ruke.

\VS{2}A oni vrebahu hoće li ga Isus u subotu izliječiti, da ga optuže.

\VS{3}On kaže čovjeku usahle ruke: “Stani na sredinu!”

\VS{4}A njima će: “Je li subotom dopušteno činiti dobro ili činiti zlo, život spasiti ili pogubiti?” No oni su šutjeli.

\VS{5}A on, ražalošćen okorjelošću srca njihova, srdito ih ošinu pogledom pa reče tom čovjeku: “Ispruži ruku!” On ispruži - i ruka mu zdrava!

\VS{6}Farizeji iziđu i dadnu se odmah s herodovcima na vijećanje protiv njega kako da ga pogube.

\VS{7}Isus se s učenicima povuče k moru. Za njim je išao silan svijet iz Galileje. I iz Judeje,

\VS{8}iz Jeruzalema, iz Idumeje, iz Transjordanije i iz okolice Tira i Sidona - silno je mnoštvo čulo što čini i nagrnulo k njemu.

\VS{9}Stoga reče učenicima neka mu se zbog mnoštva pripravi lađica da ga ne bi zgnjeli.

\VS{10}Jer mnoge je ozdravio pa su se svi koji bijahu pogođeni kakvim zlom bacali na nj da bi ga se dotakli.

\VS{11}A nečisti duhovi, čim bi ga spazili, padali bi preda nj i vikali: “Ti si Sin Božji!”

\VS{12}A on im se oštro prijetio da ga ne prokazuju.

\VS{13}Uziđe na goru i pozove koje sam htjede. I dođoše k njemu.

\VS{14}I ustanovi dvanaestoricu da budu s njime i da ih šalje propovijedati

\VS{15}s vlašću da izgone đavle.

\VS{16}Ustanovi dakle dvanaestoricu: Šimuna, kojemu nadjenu ime Petar,

\VS{17}i Jakova Zebedejeva i Ivana, brata Jakovljeva, kojima nadjenu ime Boanerges, to jest Sinovi groma,

\VS{18}i Andriju i Filipa i Bartolomeja i Mateja i Tomu i Jakova Alfejeva i Tadeja i Šimuna Kananajca

\VS{19}i Judu Iškariotskoga, koji ga izda.

\VS{20}I dođe Isus u kuću. Opet se skupi toliko mnoštvo da nisu mogli ni jesti.

\VS{21}Čuvši to, dođoše njegovi da ga obuzdaju jer se govorilo: “Izvan sebe je!”

\VS{22}I pismoznanci što siđoše iz Jeruzalema govorahu: “Beelzebula ima, po poglavici đavolskom izgoni đavle.”

\VS{23}A on ih dozva pa im u prispodobama govoraše: “Kako može Sotona Sotonu izgoniti?

\VS{24}Ako se kraljevstvo u sebi razdijeli, ono ne može opstati.

\VS{25}Ili: ako se kuća u sebi razdijeli, ona ne može opstati.

\VS{26}Ako je dakle Sotona sam na sebe ustao i razdijelio se, ne može opstati, nego mu je kraj.

\VS{27}Nitko, dakako, ne može u kuću jakoga ući i oplijeniti mu pokućstvo ako prije jakoga ne sveže. Tada će mu kuću oplijeniti!”

\VS{28}Doista, kažem vam, sve će se oprostiti sinovima ljudskima, koliki god bili grijesi i hule kojima pohule.

\VS{29}No pohuli li tko na Duha Svetoga, nema oproštenja dovijeka; krivac je grijeha vječnoga.”

\VS{30}Jer govorahu: “Duha nečistoga ima.”

\VS{31}I dođu majka njegova i braća njegova. Ostanu vani, a k njemu pošalju neka ga pozovu.

\VS{32}Oko njega je sjedjelo mnoštvo. I reknu mu: “Eno vani majke tvoje i braće tvoje, traže te!”

\VS{33}On im odgovori: “Tko je majka moja i braća moja?”

\VS{34}I okruži pogledom po onima što su sjedjeli oko njega u krugu i kaže: “Evo majke moje, evo braće moje!

\VS{35}Tko god vrši volju Božju, on mi je brat i sestra i majka.”



\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}I poče opet poučavati uz more. I zgrnu se k njemu silan svijet te on uđe u lađu i sjede na moru, a sve ono mnoštvo bijaše uz more, na kopnu.

\VS{2}Poučavao ih je u prispodobama mnogočemu. Govorio im u pouci:

\VS{3}“Poslušajte! Gle, iziđe sijač sijati.

\VS{4}I dok je sijao, poneko zrno pade uz put, dođoše ptice i pozobaše ga.

\VS{5}Neko opet pade na kamenito tlo gdje nemaše dosta zemlje. Odmah izniknu jer nemaše duboke zemlje.

\VS{6}Ali kad ogranu sunce, izgorje; i jer nemaše korijenja, osuši se.

\VS{7}Neko opet pade u trnje i trnje uzraste i uguši ga te ploda ne donese.

\VS{8}Neko napokon pade u dobru zemlju i dade plod, razraste se i razmnoži, te donese: jedno tridesetostruko, jedno šezdesetostruko, jedno stostruko.”

\VS{9}I doda: “Tko ima uši da čuje, neka čuje!”

\VS{10}Kad bijaše nasamo, oni oko njega zajedno s dvanaestoricom pitahu ga o prispodobama.

\VS{11}I govoraše im: “Vama je dano otajstvo kraljevstva Božjega, a onima vani sve biva u prispodobama:

\VS{12}da gledaju, gledaju - i ne vide, slušaju, slušaju - i ne razumiju, da se ne obrate pa da im se otpusti.”

\VS{13}I kaže im: “Zar ne znate tu prispodobu? Kako ćete onda razumjeti prispodobe uopće?

\VS{14}Sijač sije Riječ.

\VS{15}Oni uz put, gdje je Riječ posijana, jesu oni kojima, netom čuju, odmah dolazi Sotona i odnosi Riječ u njih posijanu.

\VS{16}Zasijani na tlo kamenito jesu oni koji kad čuju Riječ, odmah je s radošću prime,

\VS{17}ali nemaju u sebi korijena, nego su nestalni: kad nastane nevolja ili progonstvo zbog Riječi, odmah se sablazne.

\VS{18}A drugi su oni u trnje zasijani. To su oni koji poslušaju Riječ,

\VS{19}ali nadošle brige vremenite, zavodljivost bogatstva i ostale požude uguše Riječ te ona ostane bez ploda.

\VS{20}A zasijani na dobru zemlju jesu oni koji čuju i prime Riječ te urode: tridesetostruko, šezdesetostruko, stostruko.

\VS{21}I govoraše im: “Unosi li se svjetiljka da se pod posudu stavi ili pod postelju? Zar ne da se stavi na svijećnjak?

\VS{22}Ta ništa nije zastrto, osim zato da se očituje; i ništa skriveno, osim zato da dođe na vidjelo!

\VS{23}Ima li tko uši da čuje, neka čuje.”

\VS{24}I govoraše im: “Pazite što slušate. Mjerom kojom mjerite mjerit će vam se. I nadodat će vam se.

\VS{25}Doista, onomu tko ima dat će se, a onomu tko nema oduzet će se i ono što ima.”

\VS{26}I govoraše im: “Kraljevstvo je Božje kao kad čovjek baci sjeme u zemlju.

\VS{27}Spavao on ili bdio, noću i danju sjeme klija i raste - sam ne zna kako;

\VS{28}zemlja sama od sebe donosi plod: najprije stabljiku, onda klas i napokon puno zrnja na klasu.

\VS{29}A čim plod dopusti, brže se on laća srpa jer eto žetve.”

\VS{30}I govoraše: “Kako da prispodobimo kraljevstvo nebesko ili u kojoj da ga prispodobi iznesemo?

\VS{31}Kao kad se gorušičino zrno posije u zemlju. Manje od svega sjemenja na zemlji,

\VS{32}jednoć posijano, naraste i postane veće od svega povrća pa potjera velike grane te se pod sjenom njegovom gnijezde ptice nebeske.”

\VS{33}Mnogim takvim prispodobama navješćivaše im Riječ, kako već mogahu slušati.

\VS{34}Bez prispodobe im ne govoraše, a nasamo bi svojim učenicima sve razjašnjavao.

\VS{35}Uvečer istoga dana kaže im: “Prijeđimo prijeko!”

\VS{36}Oni otpuste mnoštvo i povezu Isusa kako već bijaše u lađi. A pratile su ga i druge lađe.

\VS{37}Najednom nasta žestoka oluja, na lađu navale valovi te su je već gotovo napunili.

\VS{38}A on na krmi spavaše na uzglavku. Probude ga i kažu mu: “Učitelju! Zar ne mariš što ginemo?”

\VS{39}On se probudi, zaprijeti vjetru i reče moru: “Utihni! Umukni!” I smiri se vjetar i nasta velika utiha.

\VS{40}Tada im reče: “Što ste bojažljivi? Kako nemate vjere?”

\VS{41}Oni se silno prestrašiše pa se zapitkivahu: “Tko li je ovaj da mu se i vjetar i more pokoravaju?”



\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}Stigoše na onu stranu mora, u kraj gerazenski.

\VS{2}Čim iziđe iz lađe, odmah mu iz grobnica pohiti u susret neki čovjek s nečistim duhom.

\VS{3}Obitavalište je imao u grobnicama. I nitko ga više nije mogao svezati ni lancima

\VS{4}jer je već često bio i okovima i lancima svezan, ali je raskinuo okove i iskidao lance i nitko ga nije mogao ukrotiti.

\VS{5}Po cijele bi noći i dane u grobnicama i po brdima vikao i bio se kamenjem.

\VS{6}Kad izdaleka opazi Isusa, dotrči i pokloni mu se,

\VS{7}a onda u sav glas povika: “Što ti imaš sa mnom, Isuse, Sine Boga Svevišnjega? Zaklinjem te Bogom, ne muči me!”

\VS{8}Jer Isus mu bijaše rekao: “Iziđi, duše nečisti, iz ovoga čovjeka!”

\VS{9}Isus ga nato upita: “Kako ti je ime?” Kaže mu: “Legija mi je ime! Ima nas mnogo!”

\VS{10}I uporno zaklinjaše Isusa da ih ne istjera iz onoga kraja.

\VS{11}A ondje je pod brdom paslo veliko krdo svinja.

\VS{12}Zaklinjahu ga dakle: “Pošalji nas u ove svinje da u njih uđemo!”

\VS{13}I on im dopusti. Tada iziđoše nečisti duhovi i uđoše u svinje. I krdo od oko dvije tisuće jurnu niz obronak u more i podavi se u moru.

\VS{14}Svinjari pobjegoše i razglasiše gradom i selima. A ljudi pođoše vidjeti što se dogodilo.

\VS{15}Dođu Isusu. Ugledaju opsjednutoga: sjedio je obučen i zdrave pameti - on koji ih je imao legiju. I prestraše se.

\VS{16}A očevici im razlagahu kako je to bilo s opsjednutim i ono o svinjama.

\VS{17}Tada ga stanu moliti da ode iz njihova kraja.

\VS{18}Kad je ulazio u lađu, onaj što bijaše opsjednut molio ga da bude uza nj.

\VS{19}No on mu ne dopusti, nego mu reče: “Pođi kući k svojima pa im javi što ti je učinio Gospodin, kako ti se smilovao.”

\VS{20}On ode i poče razglašavati po Dekapolu što mu učini Isus. I svi su se divili.

\VS{21}Kad se Isus lađom ponovno prebacio prijeko, zgrnu se k njemu silan svijet.

\VS{22}Stajao je uz more. I dođe, gle, jedan od nadstojnika sinagoge, imenom Jair. Ugledavši ga, padne mu pred noge

\VS{23}pa ga usrdno moljaše: “Kćerkica mi je na umoru! Dođi, stavi ruke na nju da ozdravi i ostane u životu!”

\VS{24}I pođe s njima. A za njim je išao silan svijet i pritiskao ga.

\VS{25}A neka je žena dvanaest godina bolovala od krvarenja,

\VS{26}mnogo pretrpjela od pustih liječnika, razdala sve svoje i ništa nije koristilo; štoviše, bivalo joj je sve gore.

\VS{27}Čuvši za Isusa, priđe mu među mnoštvom odostraga i dotaknu se njegove haljine.

\VS{28}Mislila je: “Dotaknem li se samo njegovih haljina, bit ću spašena.”

\VS{29}I odmah prestane njezino krvarenje te osjeti u tijelu da je ozdravila od zla.

\VS{30}Isus odmah u sebi osjeti da je iz njega izišla sila pa se okrenu usred mnoštva i reče: “Tko se to dotaknu mojih haljina?”

\VS{31}A učenici mu rekoše: “Ta vidiš kako te mnoštvo odasvud pritišće i još pitaš: 'Tko me se to dotaknu?'”

\VS{32}A on zaokruži pogledom da vidi onu koja to učini.

\VS{33}Žena, sva u strahu i trepetu, svjesna onoga što joj se dogodilo, pristupi i baci se preda nj pa mu kaza sve po istini.

\VS{34}On joj reče: “Kćeri, vjera te tvoja spasila! Pođi u miru i budi zdrava od svojega zla!”

\VS{35}Dok je Isus još govorio, eto nadstojnikovih s porukom. “Kći ti je umrla. Čemu dalje mučiti učitelja?”

\VS{36}Isus je čuo taj razgovor, pa će nadstojniku: “Ne boj se! Samo vjeruj!”

\VS{37}I ne dopusti da ga itko drugi prati osim Petra i Jakova i Ivana, brata Jakovljeva.

\VS{38}I dođu u kuću nadstojnikovu. Ugleda buku i one koji plakahu i naricahu u sav glas.

\VS{39}Uđe i kaže im: “Što bučite i plačete? Dijete nije umrlo, nego spava.”

\VS{40}A oni mu se podsmjehivahu. No on ih sve izbaci, uzme sa sobom djetetova oca i majku i svoje pratioce pa uđe onamo gdje bijaše dijete.

\VS{41}Primi dijete za ruku govoreći: “Talita, kum!” što znači: “Djevojko! Zapovijedam ti, ustani!”

\VS{42}I djevojka odmah usta i poče hodati. Bijaše joj dvanaest godina. I u tren ostadoše zapanjeni, u čudu veliku.

\VS{43}On im dobro poprijeti neka toga nitko ne dozna; i reče da djevojci dadnu jesti.



\par }\Chap{6}{\PP \VerseOne{1}I otišavši odande, dođe u svoj zavičaj. A doprate ga učenici.

\VS{2}I kada dođe subota, poče učiti u sinagogi. I mnogi što su ga slušali preneraženi govorahu: “Odakle to ovome? Kakva li mu je mudrost dana? I kakva se to silna djela događaju po njegovim rukama?

\VS{3}Nije li ovo drvodjelja, sin Marijin, i brat Jakovljev, i Josipov, i Judin, i Šimunov? I nisu li mu sestre ovdje među nama?” I sablažnjavahu se o njega.

\VS{4}A Isus im govoraše: “Nije prorok bez časti doli u svom zavičaju i među rodbinom i u svom domu.”

\VS{5}I ne mogaše ondje učiniti ni jedno čudo, osim što ozdravi nekoliko nemoćnika stavivši ruke na njih.

\VS{6}I čudio se njihovoj nevjeri. Obilazio je selima uokolo i naučavao.

\VS{7}Dozva dvanaestoricu te ih poče slati dva po dva dajući im vlast nad nečistim dusima.

\VS{8}I zapovjedi im da na put ne nose ništa osim štapa: ni kruha, ni torbe, ni novaca o pojasu,

\VS{9}nego da nose samo sandale i da ne oblače dviju haljina.

\VS{10}I govoraše im: “Kad uđete gdje u kuću, u njoj ostanite dok ne odete odande.

\VS{11}Ako vas gdje ne prime te vas ne poslušaju, iziđite odande i otresite prah ispod svojih nogu njima za svjedočanstvo.”

\VS{12}Otišavši, propovijedali su obraćenje,

\VS{13}izgonili mnoge zloduhe i mnoge su nemoćnike mazali uljem i oni su ozdravljali.

\VS{14}Dočuo to i kralj Herod jer se razglasilo Isusovo ime te se govorilo: “Ivan Krstitelj uskrsnuo od mrtvih i zato čudesne sile djeluju u njemu.”

\VS{15}A drugi govorahu: “Ilija je!” Treći opet: “Prorok, kao jedan od proroka.”

\VS{16}Herod pak na to govoraše: “Uskrsnu Ivan kojemu ja odrubih glavu.”

\VS{17}Herod doista bijaše dao uhititi Ivana i svezati ga u tamnici zbog Herodijade, žene brata svoga Filipa, kojom se bio oženio.

\VS{18}Budući da je Ivan govorio Herodu: “Ne smiješ imati žene brata svojega!”,

\VS{19}Herodijada ga mrzila i htjela ga ubiti, ali nije mogla

\VS{20}jer se Herod bojao Ivana; znao je da je on čovjek pravedan i svet pa ga je štitio. I kad god bi ga slušao, uvelike bi se zbunio, a rado ga je slušao.

\VS{21}I dođe zgodan dan kad Herod o svom rođendanu priredi gozbu svojim velikašima, časnicima i prvacima galilejskim.

\VS{22}Uđe kći Herodijadina i zaplesa. Svidje se Herodu i sustolnicima. Kralj reče djevojci: “Zaišti od mene što god hoćeš i dat ću ti!”

\VS{23}I zakle joj se: “Što god zaišteš od mene, dat ću ti, pa bilo to i pol mojega kraljevstva.”

\VS{24}Ona iziđe pa će svojoj materi: “Što da zaištem?” A ona će: “Glavu Ivana Krstitelja!”

\VS{25}I odmah žurno uđe kralju te zaište: “Hoću da mi odmah dadeš na pladnju glavu Ivana Krstitelja!”

\VS{26}Ožalosti se kralj, ali zbog zakletve i sustolnika na htjede je odbiti.

\VS{27}Kralj odmah posla krvnika i naredi da donese glavu Ivanovu. On ode, odrubi mu glavu u tamnici,

\VS{28}donese je na pladnju i dade je djevojci, a djevojka materi.

\VS{29}Kad za to dočuše Ivanovi učenici, dođu, uzmu njegovo tijelo i polože ga u grob.

\VS{30}Uto se apostoli skupe oko Isusa i izvijeste ga o svemu što su činili i naučavali.

\VS{31}I reče im: “Hajdete i vi u osamu na samotno mjesto, i otpočinite malo.” Jer mnogo je svijeta dolazilo i odlazilo pa nisu imali kada ni jesti.

\VS{32}Otploviše dakle lađom na samotno mjesto, u osamu.

\VS{33}No kad su odlazili, mnogi ih vidješe i prepoznaše te se pješice iz svih gradova strčaše onamo i pretekoše ih.

\VS{34}Kad iziđe, vidje silan svijet i sažali mu se jer bijahu kao ovce bez pastira pa ih stane poučavati u mnogočemu.

\VS{35}A u kasni već sat pristupe mu učenici pa mu reknu: “Pust je ovo kraj i već je kasno.

\VS{36}Otpusti ih da odu po okolnim zaseocima i selima i kupe sebi što za jelo.”

\VS{37}No on im odgovori: “Podajte im vi jesti.” Kažu mu: “Da pođemo i kupimo za dvjesta denara kruha pa da im damo jesti?”

\VS{38}A on će im: “Koliko kruhova imate? Idite i vidite!” Pošto izvidješe, kažu: “Pet, i dvije ribe.”

\VS{39}I zapovjedi im da sve, u skupinama, posjedaju po zelenoj travi.

\VS{40}I pružiše se po sto i po pedeset na svaku lijehu.

\VS{41}On uze pet kruhova i dvije ribe, pogleda na nebo, izreče blagoslov pa razlomi kruhove i davaše učenicima da posluže ljude. Tako i dvije ribe razdijeli svima.

\VS{42}I jeli su svi i nasitili se.

\VS{43}I od ulomaka nakupiše dvanaest punih košara, a i od riba.

\VS{44}A jelo je pet tisuća muškaraca.

\VS{45}On odmah prisili učenike da uđu u lađu i da se prebace prijeko, prema Betsaidi, dok on otpusti mnoštvo.

\VS{46}I pošto se rasta s ljudima, otiđe u goru da se pomoli.

\VS{47}Uvečer pak lađa bijaše posred mora, a on sam na kraju.

\VS{48}Vidjevši kako se muče veslajući, jer im bijaše protivan vjetar, oko četvrte noćne straže dođe k njima hodeći po moru. I htjede ih mimoići.

\VS{49}A oni, vidjevši kako hodi po moru, pomisliše da je utvara pa kriknuše.

\VS{50}Jer svi su ga vidjeli i prestrašili se. A on im odmah progovori: “Hrabro samo! Ja sam! Ne bojte se!”

\VS{51}I uziđe k njima u lađu, a vjetar utihnu. I veoma se, prekomjerno, snebivahu;

\VS{52}još ne shvatiše ono o kruhovima, nego im srce bijaše stvrdnuto.

\VS{53}Pošto doploviše na kraj, dođu u Genezaret i pristanu.

\VS{54}Kad iziđu iz lađe, ljudi ga odmah prepoznaju

\VS{55}pa oblete sav onaj kraj. I počnu donositi na nosilima bolesnike onamo gdje bi čuli da se on nalazi.

\VS{56}I kamo bi god ulazio - u sela, u gradove, u zaseoke - po trgovima bi stavljali bolesnike i molili ga da se dotaknu makar skuta njegove haljine. I koji bi ga se god dotakli, ozdravljali bi.



\par }\Chap{7}{\PP \VerseOne{1}Skupe se oko njega farizeji i neki od pismoznanaca koji dođoše iz Jeruzalema.

\VS{2}I opaze da neki njegovi učenici jedu kruh nečistih, to jest neopranih ruku.

\VS{3}A farizeji i svi Židovi ne jedu ako prije temeljito ne operu ruke; drže se predaje starih.

\VS{4}Niti s trga što jedu ako prije ne operu. Mnogo toga još ima što zbog predaje drže: pranje čaša, vrčeva i lonaca.

\VS{5}Zato farizeji i pismoznanci upitaju Isusa: “Zašto tvoji učenici ne postupaju po predaji starih, nego nečistih ruku blaguju?”

\VS{6}A on im reče: “Dobro prorokova Izaija o vama, licemjeri, kad napisa: Ovaj me narod usnama časti, a srce mu je daleko od mene.

\VS{7}Uzalud me štuju naučavajući nauke - uredbe ljudske.

\VS{8}Napustili ste zapovijed Božju, a držite se predaje ljudske.”

\VS{9}Još im govoraše: “Lijepo! Dokidate Božju zapovijed da biste sačuvali svoju predaju.

\VS{10}Mojsije doista reče: Poštuj oca svoga i majku svoju. I: Tko prokune oca ili majku, smrću neka se kazni.

\VS{11}A vi velite: 'Rekne li tko ocu ili majci: Pomoć koja te od mene ide neka bude 'korban', to jest sveti dar',

\VS{12}takvome više ne dopuštate ništa učiniti za oca ili majku.

\VS{13}Tako dokidate riječ Božju svojom predajom, koju sami sebi predadoste. I još štošta tomu slično činite.”

\VS{14}Tada ponovno dozove mnoštvo i stane govoriti: “Poslušajte me svi i razumijte!

\VS{15}Ništa što izvana ulazi u čovjeka ne može ga onečistiti, nego što iz čovjeka izlazi - to ga onečišćuje.

\VS{16}Tko ima uši da čuje, neka čuje!”

\VS{17}I kad od mnoštva uđe u kuću, upitaše ga učenici za prispodobu.

\VS{18}I reče im: “Tako? Ni vi ne razumijete? Ne shvaćate li da čovjeka ne može onečistiti što u nj ulazi

\VS{19}jer mu ne ulazi u srce, nego u utrobu te izlazi u zahod?” Tako on očisti sva jela.

\VS{20}Još dometnu: “Što iz čovjeka izlazi, te onečišćuje čovjeka.

\VS{21}Ta iznutra, iz srca čovječjega, izlaze zle namisli, bludništva, krađe, ubojstva,

\VS{22}preljubi, lakomstva, opakosti, prijevara, razuzdanost, zlo oko, psovka, uznositost, bezumlje.

\VS{23}Sva ta zla iznutra izlaze i onečišćuju čovjeka.”

\VS{24}Odande otiđe u kraj tirski. I uđe u neku kuću. Htio je da nitko ne sazna, ali se nije mogao sakriti,

\VS{25}nego odmah doču žena koje kćerkica imaše duha nečistoga. Ona dođe i pade mu pred noge.

\VS{26}A žena bijaše Grkinja, Sirofeničanka rodom. I moljaše ga da joj iz kćeri istjera zloduha.

\VS{27}A on joj govoraše: “Pusti da se prije nasite djeca! Ne priliči uzeti kruh djeci i baciti ga psićima.”

\VS{28}A ona će mu: “Da, Gospodine! Ali i psići ispod stola jedu od mrvica dječjih.”

\VS{29}Reče joj: “Zbog te riječi idi, izišao je iz tvoje kćeri zloduh.”

\VS{30}I ode kući te nađe dijete gdje leži na postelji, a zloduh je bio izišao.

\VS{31}Zatim se ponovno vrati iz krajeva tirskih pa preko Sidona dođe Galilejskom moru, u krajeve dekapolske.

\VS{32}Donesu mu nekoga gluhog mucavca pa ga zamole da stavi na nj ruku.

\VS{33}On ga uzme nasamo od mnoštva, utisne svoje prste u njegove uši, zatim pljune i dotakne se njegova jezika.

\VS{34}Upravi pogled u nebo, uzdahne i kaže mu: “Effata!” - to će reći: “Otvori se!”

\VS{35}I odmah mu se otvoriše uši i razdriješi spona jezika te stade govoriti razgovijetno.

\VS{36}A Isus im zabrani da nikome ne kazuju. No što im je on više branio, oni su to više razglašavali

\VS{37}i preko svake mjere zadivljeni govorili: “Dobro je sve učinio! Gluhima daje čuti, nijemima govoriti!”



\par }\Chap{8}{\PP \VerseOne{1}Onih se dana opet skupio silan svijet. Budući da nisu imali što jesti, dozva Isus učenike pa im reče:

\VS{2}“Žao mi je naroda jer su već tri dana uza me i nemaju što jesti.

\VS{3}Ako ih otpravim gladne njihovim kućama, klonut će putom. A neki su od njih došli iz daleka.”

\VS{4}Učenici mu odgovore: “Otkuda bi ih tko ovdje u pustinji mogao nahraniti kruhom?”

\VS{5}On ih zapita: “Koliko kruhova imate?” Oni odgovore: “Sedam.”

\VS{6}Nato zapovjedi mnoštvu da posjeda po zemlji. I uze sedam kruhova, zahvali, razlomi i davaše svojim učenicima da posluže. I poslužiše mnoštvu.

\VS{7}A imali su i malo ribica. Blagoslovi i njih te reče da i to posluže.

\VS{8}I jeli su i nasitili se. A od preteklih ulomaka odniješe sedam košara.

\VS{9}Bilo ih je oko četiri tisuće. Tada ih otpusti,

\VS{10}a sam sa svojim učenicima odmah uđe u lađu i ode u kraj dalmanutski.

\VS{11}Tada istupiše farizeji i počeše raspravljati s njime. Iskušavajući ga, zatraže od njega znak s neba.

\VS{12}On uzdahnu iz sve duše i reče: “Zašto ovaj naraštaj traži znak? Zaista, kažem vam, ovome se naraštaju neće dati znak.”

\VS{13}Tada ih ostavi, ponovno uđe u lađu pa otiđe prijeko.

\VS{14}A zaboraviše ponijeti kruha; imali su samo jedan kruh sa sobom na lađi.

\VS{15}Nato ih Isus opomenu: “Pazite, čuvajte se kvasca farizejskog i kvasca Herodova!”

\VS{16}Oni, zamišljeni, među sobom govorahu: “Kruha nemamo.”

\VS{17}Zamijetio to Isus pa im reče: “Zašto ste zamišljeni što kruha nemate? Zar još ne shvaćate i ne razumijete? Zar vam je srce stvrdnuto?

\VS{18}Oči imate, a ne vidite; uši imate, a ne čujete? Zar se ne sjećate?

\VS{19}Kad sam ono razlomio pet kruhova na pet tisuća, koliko punih košara ulomaka odnijeste?” Kažu mu: “Dvanaest.”

\VS{20}“A kada razlomih sedam na četiri tisuće, koliko punih košara ulomaka odnijeste?” Odgovore: “Sedam.”

\VS{21}A on će njima: “I još ne razumijete?”

\VS{22}Dođu u Betsaidu, dovedu mu slijepca pa ga zamole da ga se dotakne.

\VS{23}On uhvati slijepca za ruku, izvede ga iz sela, pljunu mu u oči, stavi na nj ruke i zapita ga: “Vidiš li što?”

\VS{24}Slijepac upilji pogled i reče: “Opažam ljude; vidim nešto kao drveće ... hodaju.”

\VS{25}Tada mu Isus opet stavi ruke na oči i slijepac progleda i ozdravi te je mogao sve jasno na daleko vidjeti.

\VS{26}Tada ga posla kući i reče mu: “Ne ulazi u selo.”

\VS{27}I krenu Isus i njegovi učenici u sela Cezareje Filipove. Putem on upita učenike: “Što govore ljudi, tko sam ja?”

\VS{28}Oni mu rekoše: “Da si Ivan Krstitelj, drugi da si Ilija, treći opet da si neki od proroka.”

\VS{29}On njih upita: “A vi, što vi kažete, tko sam ja?” Petar prihvati i reče: “Ti si Pomazanik - Krist!”

\VS{30}I zaprijeti im da nikomu ne kazuju o njemu.

\VS{31}I poče ih poučavati kako Sin Čovječji treba da mnogo pretrpi, da ga starješine, glavari svećenički i pismoznanci odbace, da bude ubijen i nakon tri dana da ustane.

\VS{32}Otvoreno im to govoraše. Petar ga uze u stranu i poče odvraćati.

\VS{33}A on se okrenu, pogleda svoje učenike pa zaprijeti Petru: “Nosi se od mene, sotono, jer ti nije na pameti što je Božje, nego što je ljudsko!”

\VS{34}Tada dozva narod i učenike pa im reče: “Hoće li tko za mnom, neka se odrekne samoga sebe, neka uzme svoj križ i neka ide za mnom.

\VS{35}Tko hoće život svoj spasiti, izgubit će ga; a tko izgubi život svoj poradi mene i evanđelja, spasit će ga.

\VS{36}Ta što koristi čovjeku steći sav svijet, a životu svojemu nauditi?

\VS{37}Ta što da čovjek dadne u zamjenu za život svoj?

\VS{38}Doista, tko se zastidi mene i mojih riječi u ovom preljubničkom i grešničkom naraštaju - njega će se stidjeti i Sin Čovječji kada dođe u slavi Oca svoga zajedno sa svetim anđelima.”



\par }\Chap{9}{\PP \VerseOne{1}Još im govoraše: “Zaista, kažem vam, neki od ovdje nazočnih neće okusiti smrti dok ne vide da je kraljevstvo Božje došlo u sili.”

\VS{2}Nakon šest dana uze Isus sa sobom Petra, Jakova i Ivana i povede ih na goru visoku, u osamu, same, i preobrazi se pred njima.

\VS{3}I haljine mu postadoše sjajne, bijele veoma - nijedan ih bjelilac na zemlji ne bi mogao tako izbijeliti.

\VS{4}I ukaza im se Ilija s Mojsijem te razgovarahu s Isusom.

\VS{5}A Petar prihvati i reče Isusu: “Učitelju, dobro nam je ovdje biti! Načinimo tri sjenice: tebi jednu, Mojsiju jednu i Iliji jednu.”

\VS{6}Doista nije znao što da kaže jer bijahu prestrašeni.

\VS{7}I pojavi se oblak i zasjeni ih, a iz oblaka se začu glas: “Ovo je Sin moj, Ljubljeni! Slušajte ga!”

\VS{8}I odjednom, obazrevši se uokolo, nikoga uza se ne vidješe doli Isusa sama.

\VS{9}Dok su silazili s gore, naloži im da nikomu ne pripovijedaju što su vidjeli dok Sin Čovječji od mrtvih ne ustane.

\VS{10}Oni održaše tu riječ, ali se među sobom pitahu što znači to njegovo “od mrtvih ustati”

\VS{11}pa ga upitaju: “Zašto pismoznanci govore da prije treba da dođe Ilija?”

\VS{12}A on im reče: “Ilija će, doduše, prije doći i sve obnoviti. Pa kako ipak piše o Sinu Čovječjem da će mnogo pretrpjeti i biti prezren?

\VS{13}Ali, velim vam: Ilija je već došao i oni učiniše s njim što im se prohtjelo, kao što piše o njemu.”

\VS{14}Kada dođoše k učenicima, ugledaše oko njih silan svijet i pismoznance kako raspravljaju s njima.

\VS{15}Čim ga sve ono mnoštvo ugleda, iznenađeno brže pohrli pozdraviti ga.

\VS{16}A on ih upita: “Što to raspravljaste s njima?”

\VS{17}Odvrati netko iz mnoštva: “Učitelju, dovedoh k tebi svoga sina koji ima nijemoga duha.

\VS{18}Gdje ga god zgrabi, obara ga, a on pjeni, škripi zubima i koči se. Rekoh tvojim učenicima da ga izagnaju, ali ne mogoše.”

\VS{19}On im odvrati: “O rode nevjerni! Dokle mi je biti s vama? Dokle li vas podnositi? Dovedite ga k meni!”

\VS{20}I dovedoše ga k njemu. Čim zloduh ugleda Isusa, potrese dječakom i on se, oboren na zemlju, stane valjati i pjeniti.

\VS{21}Isus upita njegova oca: “Koliko je vremena kako mu se to događa?” On reče: “Od djetinjstva!

\VS{22}A često ga znade baciti i u vatru i u vodu da ga upropasti. Nego, ako što možeš, pomozi nam, imaj samilosti s nama!”

\VS{23}Nato mu Isus reče: “Što? Ako možeš? Sve je moguće onomu koji vjeruje!”

\VS{24}Dječakov otac brže povika: “Vjerujem! Pomozi mojoj nevjeri!”

\VS{25}Vidjevši da svijet odasvud grne, Isus zaprijeti nečistomu duhu: “Nijemi i gluhi duše, ja ti zapovijedam, iziđi iz njega i da nisi više u nj ušao!”

\VS{26}Zloduh nato zaviče, žestoko strese dječaka te iziđe, a on osta kao mrtav te su mnogi govorili da je umro.

\VS{27}No Isus ga dohvati za ruku, podiže ga i on ustade.

\VS{28}Kad Isus uđe u kuću, upitaše ga učenici nasamo: “Kako to da ga mi ne mogosmo izagnati?”

\VS{29}Odgovori im: “Ovaj se rod ničim drugim ne može izagnati osim molitvom i postom.”

\VS{30}Otišavši odande, prolažahu kroz Galileju. On ne htjede da to itko sazna.

\VS{31}Jer poučavaše svoje učenike. Govoraše im: “Sin Čovječji predaje se u ruke ljudima. Ubit će ga, ali će on, ubijen, nakon tri dana ustati.”

\VS{32}No oni ne razumješe te besjede, a bojahu ga se pitati.

\VS{33}I dođoše u Kafarnaum. I već u kući upita ih: “Što ste putem raspravljali?”

\VS{34}A oni umukoše jer putem među sobom razgovarahu o tome tko je najveći.

\VS{35}On sjede i dozove dvanaestoricu te im reče: “Ako tko želi biti prvi, neka bude od svih posljednji i svima poslužitelj!”

\VS{36}I uzme dijete, postavi ga posred njih, zagrli ga i reče im:

\VS{37}“Tko god jedno ovakvo dijete primi u moje ime, mene prima. A tko mene prima, ne prima mene, nego onoga koji mene posla.”

\VS{38}Reče mu Ivan: “Učitelju, vidjesmo jednoga kako u tvoje ime izgoni zloduhe. Mi smo mu branili jer ne ide s nama.”

\VS{39}A Isus reče: “Ne branite mu! Jer nitko ne može učiniti nešto silno u moje ime pa me ubrzo zatim pogrditi.

\VS{40}Tko nije protiv nas, za nas je.”

\VS{41}“Uistinu, tko vas napoji čašom vode u ime toga što ste Kristovi, zaista, kažem vam, neće mu propasti plaća.”

\VS{42}“Onomu naprotiv tko bi sablaznio jednoga od ovih najmanjih što vjeruju, daleko bi bolje bilo da s mlinskim kamenom o vratu bude bačen u more.”

\VS{43}“Pa ako te ruka sablažnjava, odsijeci je. Bolje ti je sakatu ući u život, nego s obje ruke otići u pakao, u oganj neugasivi.

\VS{44}\#

\VS{45}I ako te noga sablažnjava, odsijeci je. Bolje ti je hromu ući u život, nego s obje noge bit bačen u pakao.

\VS{46}\#

\VS{47}I ako te oko sablažnjava, iskopaj ga. Bolje ti je jednooku ući u kraljevstvo Božje, nego s oba oka biti bačen u pakao,

\VS{48}gdje crv njihov ne gine niti se oganj gasi.

\VS{49}Uistinu, ognjem će svaki od njih biti posoljen.

\VS{50}Dobra je sol. Ali ako sol postane neslana, čime ćete nju začiniti? Imajte sol u sebi, a mir među sobom!”



\par }\Chap{10}{\PP \VerseOne{1}Krenuvši odande, dođe u judejski kraj i na onu stranu Jordana. I opet mnoštvo nagrnu k njemu, a on ih po svojem običaju ponovno poučavaše.

\VS{2}A pristupe farizeji pa, da ga iskušaju, upitaše: “Je li mužu dopušteno otpustiti ženu?”

\VS{3}On im odgovori: “Što vam zapovjedi Mojsije?”

\VS{4}Oni rekoše: “Mojsije je dopustio napisati otpusno pismo i - otpustiti.”

\VS{5}A Isus će im: “Zbog okorjelosti srca vašega napisa vam on tu zapovijed.

\VS{6}Od početka stvorenja muško i žensko stvori ih.

\VS{7}Stoga će čovjek ostaviti oca i majku da prione uza svoju ženu;

\VS{8}i dvoje njih bit će jedno tijelo. Tako više nisu dvoje, nego jedno tijelo.

\VS{9}Što dakle Bog združi, čovjek neka ne rastavlja!”

\VS{10}U kući su ga učenici ponovno o tome ispitivali.

\VS{11}I reče im: “Tko otpusti svoju ženu pa se oženi drugom, čini prema prvoj preljub.

\VS{12}I ako žena napusti svoga muža pa se uda za drugoga, čini preljub.”

\VS{13}Donosili mu dječicu da ih se dotakne, a učenici im branili.

\VS{14}Opazivši to, Isus se ozlovolji i reče im: “Pustite dječicu neka dolaze k meni; ne priječite im jer takvih je kraljevstvo Božje!

\VS{15}Zaista, kažem vam, tko ne primi kraljevstva Božjega kao dijete, ne, u nj neće ući.”

\VS{16}Nato ih zagrli pa ih blagoslivljaše polažući na njih ruke.

\VS{17}I dok je izlazio na put, dotrči netko, klekne preda nj pa ga upita: “Učitelju dobri, što mi je činiti da baštinim život vječni?”

\VS{18}Isus mu reče: “Što me zoveš dobrim? Nitko nije dobar doli Bog jedini!

\VS{19}Zapovijedi znadeš: Ne ubij! Ne čini preljuba! Ne ukradi! Ne svjedoči lažno! Ne otmi! Poštuj oca svoga i majku!”

\VS{20}On mu odgovori: “Učitelju, sve sam to čuvao od svoje mladosti.”

\VS{21}Isus ga nato pogleda, zavoli ga i rekne mu: “Jedno ti nedostaje! Idi i što imaš, prodaj i podaj siromasima pa ćeš imati blago na nebu. A onda dođi i idi za mnom.”

\VS{22}On se na tu riječ smrkne i ode žalostan jer imaše velik imetak.

\VS{23}Isus zaokruži pogledom pa će svojim učenicima: “Kako li će teško imućnici u kraljevstvo Božje!”

\VS{24}Učenici ostadoše zapanjeni tim njegovim riječima. Zato im Isus ponovi: “Djeco, kako je teško u kraljevstvo Božje!

\VS{25}Lakše je devi kroz ušice iglene nego bogatašu u kraljevstvo Božje.”

\VS{26}Oni se još većma snebivahu te će jedan drugome: “Pa tko se onda može spasiti?”

\VS{27}Isus upre u njih pogled i reče: “Ljudima je nemoguće, ali ne Bogu! Ta Bogu je sve moguće!”

\VS{28}Petar mu poče govoriti: “Evo, mi sve ostavismo i pođosmo za tobom.”

\VS{29}Reče Isus: “Zaista, kažem vam, nema ga tko ostavi kuću, ili braću, ili sestre, ili majku, ili oca, ili djecu, ili polja poradi mene i poradi evanđelja,

\VS{30}a da ne bi sada, u ovom vremenu, s progonstvima primio stostruko kuća, i braće, i sestara, i majki, i djece, i polja - i u budućem vijeku život vječni.

\VS{31}A mnogi prvi bit će posljednji i posljednji prvi.”

\VS{32}Putovali su tako uzlazeći u Jeruzalem. Isus je išao pred njima te bijahu zaprepašteni, a oni koji su išli za njima, prestrašeni. Tada Isus opet uze dvanaestoricu i poče im kazivati što će ga zadesiti:

\VS{33}“Evo, uzlazimo u Jeruzalem i Sin Čovječji bit će predan glavarima svećeničkim i pismoznancima. Osudit će ga na smrt, predati poganima,

\VS{34}izrugati i popljuvati. Izbičevat će ga, ubit će ga, ali on će nakon tri dana ustati.”

\VS{35}I pristupe mu Jakov i Ivan, sinovi Zebedejevi, govoreći mu: “Učitelju, htjeli bismo da nam učiniš što te zaištemo.”

\VS{36}A on će im: “Što hoćete da vam učinim?”

\VS{37}Oni mu rekoše: “Daj nam da ti u slavi tvojoj sjednemo jedan zdesna, a drugi slijeva.”

\VS{38}A Isus im reče: “Ne znate što ištete. Možete li piti čašu koju ja pijem, ili krstiti se krstom kojim se ja krstim?”

\VS{39}Oni mu rekoše: “Možemo.” A Isus će im: “Čašu koju ja pijem pit ćete i krstom kojim se ja krstim bit ćete kršteni,

\VS{40}ali sjesti meni zdesna ili slijeva nisam ja vlastan dati - to je onih kojima je pripravljeno.”

\VS{41}Kad su to čula ostala desetorica, počeše se gnjeviti na Jakova i Ivana.

\VS{42}Zato ih Isus dozva i reče im: “Znate da oni koji se smatraju vladarima gospoduju svojim narodima i velikaši njihovi drže ih pod vlašću.

\VS{43}Nije tako među vama! Naprotiv, tko hoće da među vama bude najveći, neka vam bude poslužitelj!

\VS{44}I tko hoće da među vama bude prvi, neka bude svima sluga.

\VS{45}Jer ni Sin Čovječji nije došao da bude služen, nego da služi i život svoj dade kao otkupninu za mnoge.”

\VS{46}Dođu tako u Jerihon. Kad je Isus s učenicima i sa silnim mnoštvom izlazio iz Jerihona, kraj puta je sjedio slijepi prosjak Bartimej, sin Timejev.

\VS{47}Kad je čuo da je to Isus Nazarećanin, stane vikati: “Sine Davidov, Isuse, smiluj mi se!”

\VS{48}Mnogi ga ušutkivahu, ali on još jače vikaše: “Sine Davidov, smiluj mi se!”

\VS{49}Isus se zaustavi i reče: “Pozovite ga!” I pozovu slijepca sokoleći ga: “Ustani! Zove te!”

\VS{50}On baci sa sebe ogrtač, skoči i dođe Isusu.

\VS{51}Isus ga upita: “Što hoćeš da ti učinim?” Slijepac mu reče: “Učitelju moj, da progledam.”

\VS{52}Isus će mu: “Idi, vjera te tvoja spasila!” I on odmah progleda i uputi se za njim.



\par }\Chap{11}{\PP \VerseOne{1}Kad se približe Jeruzalemu, Betfagi i Betaniji, do Maslinske gore, pošalje dva učenika

\VS{2}i kaže im: “Hajdete u selo pred vama. Čim u nj uđete, naći ćete privezano magare koje još nitko nije zajahao. Odriješite ga i vodite.

\VS{3}Ako vam tko reče: 'Što to radite?' recite: 'Gospodinu treba', i odmah će ga ipak ovamo pustiti.”

\VS{4}Otiđoše i nađoše magare privezano uz vrata vani na cesti i odriješe ga.

\VS{5}A neki od nazočnih upitaše: “Što radite? Što driješite magare?”

\VS{6}Oni im odvrate kako im reče Isus. I pustiše ih.

\VS{7}I dovedu magare Isusu, prebace preko njega svoje haljine i on zajaha na nj.

\VS{8}Mnogi prostriješe svoje haljine po putu, a drugi narezaše zelenih grana po poljima.

\VS{9}I oni pred njim i oni za njim klicahu: “Hosana! Blagoslovljen Onaj koji dolazi u ime Gospodnje!

\VS{10}Blagoslovljeno kraljevstvo oca našega Davida koji dolazi! Hosana u visinama!”

\VS{11}I uđe u Jeruzalem, u Hram. I sve uokolo razgleda, pa kako već bijaše kasno, pođe s dvanaestoricom u Betaniju.

\VS{12}Sutradan su izlazili iz Betanije, a on ogladnje.

\VS{13}Ugleda izdaleka lisnatu smokvu i priđe ne bi li na njoj što našao. Ali došavši bliže, ne nađe ništa osim lišća jer ne bijaše vrijeme smokvama.

\VS{14}Tada reče smokvi: “Nitko nikada više ne jeo s tebe!” Čuli su to njegovi učenici.

\VS{15}Stignu tako u Jeruzalem. On uđe u Hram i stane izgoniti one koji su prodavali i kupovali u Hramu. Mjenjačima isprevrta stolove i prodavačima golubova klupe.

\VS{16}I ne dopusti da itko išta pronese kroz Hram.

\VS{17}Učio ih je i govorio: “Nije li pisano: Dom će se moj zvati Dom molitve za sve narode? A vi od njega načinili pećinu razbojničku!”

\VS{18}Kada su za to dočuli glavari svećenički i pismoznanci, tražili su kako da ga pogube. Uistinu, bojahu ga se jer je sav narod bio očaran njegovim naukom.

\VS{19}A kad se uvečerilo, izlazili su iz grada.

\VS{20}Kad su ujutro prolazili mimo one smokve, opaze da je usahla do korijena.

\VS{21}Petar se prisjeti pa će Isusu: “Učitelju, pogledaj! Smokva koju si prokleo usahnu.”

\VS{22}Isus im odvrati: “Imajte vjeru Božju.

\VS{23}Zaista, kažem vam, rekne li tko ovoj gori: 'Digni se i baci u more!' i u srcu svome ne posumnja, nego vjeruje da će se dogoditi to što kaže - doista, bit će mu!

\VS{24}Stoga vam kažem: Sve što god zamolite i zaištete, vjerujte da ste postigli i bit će vam!

\VS{25}No kad ustanete na molitvu, otpustite ako što imate protiv koga da i vama Otac vaš, koji je na nebesima, otpusti vaše prijestupke.”

\VS{26}\#

\VS{27}I dođu opet u Jeruzalem. Dok je obilazio Hramom, dođu k njemu glavari svećenički, pismoznanci i starješine.

\VS{28}I govorahu mu: “Kojom vlašću to činiš? Ili tko ti dade tu vlast da to činiš?”

\VS{29}A Isus im reče: “Jedno ću vas upitati. Odgovorite mi, pa ću vam kazati kojom vlašću ovo činim.

\VS{30}Krst Ivanov bijaše li od Neba ili od ljudi? Odgovorite mi!”

\VS{31}A oni umovahu među sobom: “Reknemo li 'od Neba', odvratit će 'Zašto mu dakle ne povjerovaste?'

\VS{32}Nego, da reknemo 'od ljudi!'” - Bojahu se mnoštva. Ta svi Ivana smatrahu doista prorokom.

\VS{33}I odgovore Isusu: “Ne znamo.” A Isus će im: “Ni ja vama neću kazati kojom vlašću ovo činim.”



\par }\Chap{12}{\PP \VerseOne{1}I uze im zboriti u prispodobama: Čovjek vinograd posadi, ogradom ogradi, iskopa tijesak i kulu podiže pa ga iznajmi vinogradarima i otputova.

\VS{2}I u svoje vrijeme posla vinogradarima slugu da od njih uzme dio uroda vinogradarskoga.

\VS{3}A oni ga pograbiše, istukoše i otposlaše praznih ruku.

\VS{4}I opet posla k njima drugog slugu: i njemu razbiše glavu i izružiše ga.

\VS{5}Trećega također posla: njega ubiše. Tako i mnoge druge: jedne istukoše, druge pobiše.”

\VS{6}“Još jednoga imaše, sina ljubljenoga. Njega naposljetku posla k njima misleći: 'Poštovat će sina moga.'

\VS{7}Ali ti vinogradari među sobom rekoše: 'Ovo je baštinik! Hajde da ga ubijemo i baština će biti naša.'

\VS{8}I pograbe ga, ubiju i izbace iz vinograda.”

\VS{9}“Što li će učiniti gospodar vinograda? Doći će i pobiti te vinogradare i dati vinograd drugima.

\VS{10}Niste li čitali ovo Pismo: Kamen što ga odbaciše graditelji, postade kamen zaglavni.

\VS{11}Gospodnje je to djelo - kakvo čudo u očima našim!”

\VS{12}I tražili su da ga uhvate, ali se pobojaše mnoštva. Razumješe da je protiv njih izrekao prispodobu pa ga ostave i odu.

\VS{13}I pošalju k njemu neke od farizeja i herodovaca da ga uhvate u riječi.

\VS{14}Oni dođu i kažu mu: “Učitelju, znamo da si istinit i ne mariš tko je tko jer nisi pristran, nego po istini učiš putu Božjemu. Je li dopušteno dati porez caru ili nije? Da damo ili da ne damo?”

\VS{15}A on im reče prozirući njihovo licemjerje: “Što me iskušavate? Donesite mi denar da vidim!”

\VS{16}Oni doniješe. I reče im: “Čija je ovo slika i natpis?” A oni će mu: “Carev.”

\VS{17}A Isus im reče: “Caru podajte carevo, a Bogu Božje!” I divili su mu se.

\VS{18}Dođu k njemu saduceji, koji vele da nema uskrsnuća, i upitaju ga:

\VS{19}“Učitelju, Mojsije nam napisa: Umre li čiji brat i ostavi ženu, a ne ostavi djeteta, neka njegov brat uzme tu ženu te podigne porod bratu svomu.

\VS{20}Sedmero braće bijaše. Prvi uze ženu i umrije ne ostavivši poroda.

\VS{21}I drugi je uze te umrije ne ostavivši poroda. I treći jednako tako.

\VS{22}I sedmorica ne ostaviše poroda. Najposlije i žena umrije.

\VS{23}Komu će biti žena o uskrsnuću, kad uskrsnu? Jer sedmorica su je imala za ženu.”

\VS{24}Reče im Isus: “Niste li u zabludi zbog toga što ne razumijete Pisama ni sile Božje?

\VS{25}Ta kad od mrtvih ustaju, niti se žene niti udavaju, nego su kao anđeli na nebesima.

\VS{26}A što se tiče mrtvih, da ustaju, niste li čitali u knjizi Mojsijevoj ono o grmu, kako Mojsiju reče Bog: Ja sam Bog Abrahamov i Bog Izakov i Bog Jakovljev?

\VS{27}Nije on Bog mrtvih, nego živih. Uvelike se varate.”

\VS{28}Tada pristupi jedan od pismoznanaca koji je slušao njihovu raspravu. Vidjevši da im je dobro odgovorio, upita ga: “Koja je zapovijed prva od sviju?”

\VS{29}Isus odgovori: “Prva je: Slušaj, Izraele! Gospodin Bog naš Gospodin je jedini.

\VS{30}Zato ljubi Gospodina Boga svojega iz svega srca svojega, i iz sve duše svoje, i iz svega uma svoga, i iz sve snage svoje!”

\VS{31}“Druga je: Ljubi svoga bližnjega kao sebe samoga. Nema druge zapovijedi veće od tih.”

\VS{32}Nato će mu pismoznanac: “Dobro, učitelju! Po istini si kazao: On je jedini, nema drugoga osim njega.

\VS{33}Njega ljubiti iz svega srca, iz svega razuma i iz sve snage i ljubiti bližnjega kao sebe samoga - više je nego sve paljenice i žrtve.”

\VS{34}Kad Isus vidje kako je pametno odgovorio, reče mu: “Nisi daleko od kraljevstva Božjega!” I nitko se više nije usuđivao pitati ga.

\VS{35}A naučavajući u Hramu, uze Isus govoriti: “Kako pismoznanci kažu da je Krist sin Davidov?

\VS{36}A sam David reče u Duhu Svetome: Reče Gospod Gospodinu mojemu: 'Sjedni mi zdesna dok ne položim neprijatelje tvoje za podnožje nogama tvojim!'

\VS{37}Sam ga David zove Gospodinom. Kako mu je onda sin?” Silan ga je svijet s užitkom slušao.

\VS{38}A on im u pouci svojoj govoraše: “Čuvajte se pismoznanaca, koji rado idu u dugim haljinama, vole pozdrave na trgovima,

\VS{39}prva sjedala u sinagogama i pročelja na gozbama;

\VS{40}proždiru kuće udovičke, još pod izlikom dugih molitava. Stići će ih to oštrija osuda!”

\VS{41}Potom sjede nasuprot riznici te promatraše kako narod baca sitniš u riznicu. Mnogi bogataši bacahu mnogo.

\VS{42}Dođe i neka siromašna udovica i baci dva novčića, to jest jedan kvadrant.

\VS{43}Tada dozove svoje učenike i reče im: “Doista, kažem vam, ova je sirota udovica ubacila više od svih koji ubacuju u riznicu.

\VS{44}Svi su oni zapravo ubacili od svoga suviška, a ona je od svoje sirotinje ubacila sve što je imala, sav svoj žitak.”



\par }\Chap{13}{\PP \VerseOne{1}Kad je izlazio iz Hrama, rekne mu jedan od njegovih učenika: “Učitelju, gledaj! Kakva li kamenja, kakvih li zdanja!”

\VS{2}Isus mu odvrati: “Vidiš li ta veličanstvena zdanja? Ne, neće se ostaviti ni kamen na kamenu nerazvaljen.”

\VS{3}Dok je zatim na Maslinskoj gori sjedio sučelice Hramu, upitaju ga nasamo Petar, Jakov, Ivan i Andrija:

\VS{4}“Reci nam kada će to biti i na koji se znak sve to ima svršiti?”

\VS{5}Tada im Isus poče govoriti: “Pazite da vas tko ne zavede.

\VS{6}Mnogi će doći u moje ime i govoriti: Ja sam! I mnoge će zavesti.

\VS{7}Kada pak čujete za ratove i za glasove o ratovima, ne uznemirujte se. Treba da se to dogodi, ali to još nije svršetak.”

\VS{8}“Narod će ustati protiv naroda, kraljevstvo protiv kraljevstva. Bit će potresa po raznim mjestima, bit će gladi. To je početak trudova.”

\VS{9}“Vi pak pazite sami na sebe. Predavat će vas vijećima i tući vas u sinagogama, pred upraviteljima i kraljevima stajat ćete zbog mene, njima za svjedočanstvo.

\VS{10}A treba da se najprije svim narodima propovijeda evanđelje.”

\VS{11}“Kad vas budu vodili na izručenje, ne brinite se unaprijed što ćete govoriti, nego govorite što vam bude dano u onaj čas. Ta niste vi koji govorite, nego Duh Sveti.

\VS{12}Predavat će na smrt brat brata i otac sina. Djeca će ustajati na roditelje i ubijati ih.

\VS{13}Svi će vas zamrziti zbog imena moga. Ali tko ustraje do svršetka, bit će spašen.”

\VS{14}“I kad vidite da grozota pustoši stoluje gdje joj nije mjesto - tko čita, neka razumije - koji se tada zateknu u Judeji, neka bježe u gore!

\VS{15}Tko bude na krovu, neka ne silazi i ne ulazi u kuću da iz nje što uzme.

\VS{16}I tko bude u polju, neka se ne okreće natrag da uzme ogrtač!”

\VS{17}“Jao trudnicama i dojiljama u one dane!

\VS{18}A molite da to ne bude zimi

\VS{19}jer će onih dana biti tjeskoba kakve ne bi od početka stvorenja, koje stvori Bog, sve do sada, a neće je ni biti.

\VS{20}I kad Gospodin ne bi skratio dane one, nitko se ne bi spasio. No poradi izabranih, koje on sebi izabra, skratio je on te dane.”

\VS{21}Ako vam tada tko rekne: 'Evo Krista ovdje! Eno ondje!' - ne vjerujte.

\VS{22}Ustat će doista lažni kristi i lažni proroci i tvorit će znamenja i čudesa da, bude li moguće, zavedu izabrane.

\VS{23}Vi dakle budite na oprezu! Evo, prorekao sam vam sve!”

\VS{24}Nego, u one dane, nakon one nevolje, sunce će pomrčati i mjesec neće više svijetljeti

\VS{25}a zvijezde će s neba padati i sile će se nebeske poljuljati.

\VS{26}Tada će ugledati Sina Čovječjega gdje dolazi na oblacima s velikom moći i slavom.

\VS{27}I razaslat će anđele i sabrati svoje izabranike s četiri vjetra, s kraja zemlje do na kraj neba.”

\VS{28}A od smokve se naučite prispodobi! Kad joj grana već omekša i lišće potjera, znate: ljeto je blizu.

\VS{29}Tako i vi kad vidite da se to zbiva, znajte: blizu je, na vratima!

\VS{30}Zaista, kažem vam, ne, neće uminuti naraštaj ovaj dok se sve to ne zbude.

\VS{31}Nebo će i zemlja uminuti, ali riječi moje ne, neće uminuti.”

\VS{32}“A o onom danu i času nitko ne zna, pa ni anđeli na nebu, ni Sin, nego samo Otac.”

\VS{33}“Pazite! Bdijte jer ne znate kada je čas.

\VS{34}Kao kad ono čovjek neki polazeći na put ostavi svoju kuću, upravu povjeri slugama, svakomu svoj posao, a vrataru zapovjedi da bdije.

\VS{35}Bdijte, dakle, jer ne znate kad će se domaćin vratiti - da li uvečer ili o ponoći, da li za prvih pijetlova ili ujutro -

\VS{36}da vas ne bi našao pozaspale ako iznenada dođe.”

\VS{37}“Što vama kažem, svima kažem: Bdijte!”



\par }\Chap{14}{\PP \VerseOne{1}Za dva dana bijaše Pasha i Beskvasni kruhovi. Glavari svećenički i pismoznanci tražili su kako da ga na prijevaru uhvate i ubiju.

\VS{2}Jer se govorilo: “Nikako ne na Blagdan da ne nastane pobuna naroda.”

\VS{3}I kad je u Betaniji, u kući Šimuna Gubavca, bio za stolom, dođe neka žena s alabastrenom posudicom prave skupocjene nardove pomasti. Razbi posudicu i poli ga po glavi.

\VS{4}A neki negodovahu te će jedan drugomu: “Čemu to rasipanje pomasti?

\VS{5}Mogla se pomast prodati za više od tristo denara i dati siromasima.” I otresahu se na nju.

\VS{6}A Isus reče: “Pustite je, što joj dodijavate? Dobro djelo učini na meni.

\VS{7}Ta siromaha svagda imate uza se i kad god hoćete možete im dobro činiti, a mene nemate svagda.

\VS{8}Učinila je što je mogla: unaprijed mi pomaza tijelo za ukop.

\VS{9}Zaista, kažem vam, gdje se god bude propovijedalo evanđelje, po svem svijetu, navješćivat će se i ovo što ona učini - njoj na spomen.”

\VS{10}A Juda Iškariotski, jedan od dvanaestorice, ode glavarima svećeničkim da im ga preda.

\VS{11}Kad su oni to čuli, obradovali su se i obećali mu dati novca. I tražio je zgodu da ga preda.

\VS{12}Prvoga dana Beskvasnih kruhova, kad se žrtvovala pasha, upitaju učenici Isusa: “Gdje hoćeš blagovati pashu, da odemo i pripravimo?”

\VS{13}On pošalje dvojicu učenika i rekne im: “Idite u grad i namjerit ćete se na čovjeka koji nosi krčag vode. Pođite za njim

\VS{14}pa gdje on uđe, recite domaćinu: 'Učitelj pita: Gdje mi je svratište u kojem bih blagovao pashu sa svojim učenicima?'

\VS{15}I on će vam pokazati na katu veliko blagovalište, prostrto i spremljeno. Ondje nam pripravite.”

\VS{16}Učenici odu, dođu u grad i nađu kako im on reče te priprave pashu.

\VS{17}A uvečer dođe on s dvanaestoricom.

\VS{18}I dok bijahu za stolom te blagovahu, reče Isus: “Zaista, kažem vam, jedan će me od vas izdati - koji sa mnom blaguje.”

\VS{19}Ožalošćeni, stanu mu govoriti jedan za drugim: “Da nisam ja?”

\VS{20}A on im reče: “Jedan od dvanaestorice koji umače sa mnom u zdjelicu.

\VS{21}Sin Čovječji, istina, odlazi kako je o njemu pisano, ali jao čovjeku onomu koji ga predaje. Tomu bi čovjeku bolje bilo da se ni rodio nije!”

\VS{22}I dok su blagovali, on uze kruh, izreče blagoslov pa razlomi, dade im i reče: “Uzmite, ovo je tijelo moje.”

\VS{23}I uze čašu, zahvali i dade im. I svi su iz nje pili.

\VS{24}A on im reče: “Ovo je krv moja, krv Saveza, koja se za mnoge prolijeva.

\VS{25}Zaista, kažem vam, ne, neću više piti od ovoga roda trsova do onoga dana kad ću ga - novoga - piti u kraljevstvu Božjem.”

\VS{26}Otpjevavši hvalospjeve, zaputiše se prema Maslinskoj gori.

\VS{27}I reče im Isus: “Svi ćete se sablazniti. Ta pisano je: Udarit ću pastira i ovce će se razbjeći.

\VS{28}Ali kad uskrsnem, ići ću pred vama u Galileju.”

\VS{29}Nato će mu Petar: “Ako se i svi sablazne, ja neću!”

\VS{30}A Isus mu reče: “Zaista, kažem ti, baš ti, danas, ove noći, prije nego se pijetao dvaput oglasi, triput ćeš me zatajiti.”

\VS{31}Ali on je upornije uvjeravao: “Bude li trebalo i umrijeti s tobom - ne, neću te zatajiti.” A tako su svi govorili.

\VS{32}I dođu u predio imenom Getsemani. I kaže Isus svojim učenicima: “Sjednite ovdje dok se ne pomolim.”

\VS{33}I povede sa sobom Petra, Jakova i Ivana. Spopade ga užas i tjeskoba

\VS{34}pa im reče: “Duša mi je nasmrt žalosna! Ostanite ovdje i bdijte!”

\VS{35}Ode malo dalje i rušeći se na zemlju molio je da ga, ako je moguće, mimoiđe ovaj čas.

\VS{36}Govoraše: “Abba! Oče! Tebi je sve moguće! Otkloni čašu ovu od mene! Ali ne što ja hoću, nego što hoćeš ti!”

\VS{37}I dođe, nađe ih pozaspale pa reče Petru: “Šimune, spavaš? Jedan sat nisi mogao probdjeti?

\VS{38}Bdijte i molite da ne padnete u napast. Duh je, istina, voljan, no tijelo je slabo.”

\VS{39}Opet ode i pomoli se istim riječima.

\VS{40}Ponovno dođe i nađe ih pozaspale. Oči im se sklapale i nisu znali što da mu odgovore.

\VS{41}Dođe i treći put i reče im: “Samo spavajte i počivajte! Gotovo je! Dođe čas! Evo, predaje se Sin Čovječji u ruke grešničke!

\VS{42}Ustanite, hajdemo! Evo, izdajica se moj približio!”

\VS{43}Uto, dok je on još govorio, stiže Juda, jedan od dvanaestorice, i s njime svjetina s mačevima i toljagama, poslana od glavara svećeničkih, pismoznanaca i starješina.

\VS{44}A izdajica im njegov dade znak: “Koga poljubim, taj je! Uhvatite ga i oprezno odvedite!”

\VS{45}I kako dođe, odmah pristupi k njemu i reče: “Učitelju!” I poljubi ga.

\VS{46}Oni podignu na nj ruke i uhvate ga.

\VS{47}A jedan od nazočnih trgnu mač, udari slugu velikoga svećenika i odsiječe mu uho.

\VS{48}Isus im prozbori: “Kao na razbojnika iziđoste s mačevima i toljagama da me uhvatite.

\VS{49}Danomice bijah vam u Hramu, naučavah i ne uhvatiste me. No neka se ispune Pisma!”

\VS{50}I svi ga ostave i pobjegnu.

\VS{51}A jedan je mladić išao za njim, ogrnut samo plahtom. I njega htjedoše uhvatiti,

\VS{52}no on ostavi plahtu i gol pobježe.

\VS{53}Zatim odvedoše Isusa velikom svećeniku. I skupe se svi glavari svećenički, starješine i pismoznanci.

\VS{54}Petar je izdaleka išao za njim do u dvor velikog svećenika. Tu je sjedio sa stražarima i grijao se uz vatru.

\VS{55}A glavari svećenički i cijelo Vijeće, da bi mogli pogubiti Isusa, tražili su protiv njega kakvo svjedočanstvo, ali nikako da ga nađu.

\VS{56}Mnogi su doduše lažno svjedočili protiv njega, ali im se svjedočanstva ne slagahu.

\VS{57}Ustali su neki i lažno svjedočili protiv njega:

\VS{58}“Mi smo ga čuli govoriti: 'Ja ću razvaliti ovaj rukotvoreni Hram i za tri dana sagraditi drugi, nerukotvoreni!'”

\VS{59}Ali ni u tom im svjedočanstvo ne bijaše složno.

\VS{60}Usta nato veliki svećenik na sredinu i upita Isusa: “Zar ništa ne odgovaraš? Što to ovi svjedoče protiv tebe?

\VS{61}A on je šutio i ništa mu nije odgovarao. Veliki ga svećenik ponovo upita: “Ti li si Krist, Sin Blagoslovljenoga?”

\VS{62}A Isus mu reče: “Ja jesam! I gledat ćete Sina Čovječjega gdje sjedi zdesna Sile i dolazi s oblacima nebeskim.”

\VS{63}Nato veliki svećenik razdrije haljine i reče: “Što nam još trebaju svjedoci?

\VS{64}Čuli ste hulu. Što vam se čini?” Oni svi presudiše da zaslužuje smrt.

\VS{65}I neki stanu pljuvati po njemu, zastirati mu lice i udarati ga govoreći: “Proreci!” I sluge ga stadoše pljuskati.

\VS{66}I dok je Petar bio dolje u dvoru, dođe jedna sluškinja velikoga svećenika;

\VS{67}ugledavši Petra gdje se grije, upre u nj pogled i reče: “I ti bijaše s Nazarećaninom, Isusom.”

\VS{68}On zanijeka: “Niti znam niti razumijem što govoriš.” I iziđe van u predvorje, a pijetao se oglasi.

\VS{69}Sluškinja ga ugleda i poče opet govoriti nazočnima: “Ovaj je od njih!”

\VS{70}On opet nijekaše. Domalo nazočni opet stanu govoriti Petru: “Doista, i ti si od njih! Ta Galilejac si!”

\VS{71}On se tada stane kleti i preklinjati: “Ne znam čovjeka o kom govorite!”

\VS{72}I odmah se po drugi put oglasi pijetao. I spomenu se Petar one besjede, kako mu ono Isus reče: “Prije nego se pijetao dvaput oglasi, triput ćeš me zatajiti.” I briznu u plač.



\par }\Chap{15}{\PP \VerseOne{1}Odmah izjutra glavari svećenički zajedno sa starješinama i pismoznancima - cijelo Vijeće - upriličili su vijećanje pa Isusa svezali, odveli i predali Pilatu.

\VS{2}I upita ga Pilat: “Ti li si kralj židovski?” On mu odgovori: “Ti kažeš.”

\VS{3}I glavari ga svećenički teško optuživahu.

\VS{4}Pilat ga opet upita: “Ništa ne odgovaraš? Gle, koliko te optužuju.”

\VS{5}A Isus ništa više ne odgovori te se Pilat čudio.

\VS{6}O Blagdanu bi im pustio uznika koga bi zaiskali.

\VS{7}A zajedno s pobunjenicima koji u pobuni počiniše umorstvo bijaše u okove bačen čovjek zvani Baraba.

\VS{8}I uziđe svjetina te poče od Pilata iskati ono što im običavaše činiti.

\VS{9}A on im odgovori: “Hoćete li da vam pustim kralja židovskoga?”

\VS{10}Znao je doista da ga glavari svećenički bijahu predali iz zavisti.

\VS{11}Ali glavari svećenički podjare svjetinu da traži neka im radije pusti Barabu.

\VS{12}Pilat ih opet upita: “Što dakle da učinim s ovim kojega zovete kraljem židovskim?”

\VS{13}A oni opet povikaše: “Raspni ga!”

\VS{14}Reče im Pilat: “Ta što je zla učinio?” Povikaše još jače: “Raspni ga!”

\VS{15}Hoteći ugoditi svjetini, Pilat im pusti Barabu, a Isusa izbičeva i preda da se razapne.

\VS{16}Vojnici ga odvedu u unutarnjost dvora, to jest u pretorij, pa sazovu cijelu četu

\VS{17}i zaogrnu ga grimizom; spletu trnov vijenac i stave mu na glavu

\VS{18}te ga stanu pozdravljati: “Zdravo, kralju židovski!”

\VS{19}I udarahu ga trskom po glavi, pljuvahu po njemu i klanjahu mu se prigibajući koljena.

\VS{20}A pošto ga izrugaše, svukoše mu grimiz i obukoše mu njegove haljine. I izvedu ga da ga razapnu.

\VS{21}I prisile nekog prolaznika koji je dolazio s polja, Šimuna Cirenca, oca Aleksandrova i Rufova, da mu ponese križ.

\VS{22}I dovuku ga na mjesto Golgotu, što znači Lubanjsko mjesto.

\VS{23}I nuđahu mu piti namirisana vina, ali on ne uze.

\VS{24}Kad ga razapeše, razdijele među se haljine njegove bacivši za njih kocku - što će tko uzeti.

\VS{25}A bijaše treća ura kad ga razapeše.

\VS{26}Bijaše napisan i natpis o njegovoj krivici: “Kralj židovski.”

\VS{27}A zajedno s njime razapnu i dva razbojnika, jednoga njemu zdesna, drugoga slijeva.

\VS{28}\#

\VS{29}Prolaznici su ga pogrđivali mašući glavama: “Ej, ti, koji razvaljuješ Hram i sagradiš ga za tri dana,

\VS{30}spasi sam sebe, siđi s križa!”

\VS{31}Slično i glavari svećenički s pismoznancima rugajući se govorahu jedni drugima: “Druge je spasio, sebe ne može spasiti!

\VS{32}Krist, kralj Izraelov! Neka sad siđe s križa da vidimo i povjerujemo!” Vrijeđahu ga i oni koji bijahu s njim raspeti.

\VS{33}A o šestoj uri tama nasta po svoj zemlji - sve do ure devete.

\VS{34}O devetoj uri povika Isus iza glasa: “Eloi, Eloi lama sabahtani?” To znači: “Bože moj, Bože moj, zašto si me ostavio?”

\VS{35}Neki od nazočnih čuvši to govorahu: “Gle, Iliju zove.”

\VS{36}A jedan otrča, natopi spužvu octom, natakne na trsku i pruži mu piti govoreći: “Pustite da vidimo hoće li doći Ilija da ga skine.”

\VS{37}A Isus zavapi jakim glasom i izdahnu.

\VS{38}I zavjesa se hramska razdrije nadvoje, odozgor dodolje.

\VS{39}A kad satnik koji stajaše njemu nasuprot vidje da tako izdahnu, reče: “Zaista, ovaj čovjek bijaše Sin Božji!”

\VS{40}Izdaleka promatrahu i neke žene: među njima Marija Magdalena i Marija, majka Jakova Mlađega i Josipa, i Saloma -

\VS{41}te su ga pratile kad bijaše u Galileji i posluživale mu - i mnoge druge koje uziđoše s njim u Jeruzalem.

\VS{42}A uvečer, budući da je bila Priprava, to jest predvečerje subote,

\VS{43}dođe Josip iz Arimateje, ugledan vijećnik, koji također isčekivaše kraljevstvo Božje: odvaži se, uđe k Pilatu i zaiska tijelo Isusovo.

\VS{44}Pilat se začudi da je već umro pa dozva satnika i upita ga je li odavna umro.

\VS{45}Kad sazna od satnika, darova Josipu tijelo.

\VS{46}Josip kupi platno, skine tijelo i zavije ga u platno te položi u grob, koji bijaše izduben iz stijene. I dokotrlja kamen na grobna vrata.

\VS{47}A Marija Magdalena i Marija Josipova promatrahu kamo ga polažu.



\par }\Chap{16}{\PP \VerseOne{1}Kad prođe subota, Marija Magdalena i Marija Jakovljeva i Saloma kupiše miomirisa da odu pomazati Isusa.

\VS{2}I prvoga dana u tjednu, veoma rano, o izlasku sunčevu, dođu na grob.

\VS{3}I razgovarahu među sobom: “Tko će nam otkotrljati kamen s vrata grobnih?”

\VS{4}Pogledaju, a ono kamen otkotrljan. Bijaše doista veoma velik.

\VS{5}I ušavši u grob, ugledaju mladića zaogrnuta bijelom haljinom gdje sjedi zdesna. I preplaše se.

\VS{6}A on će im: “Ne plašite se! Isusa tražite, Nazarećanina, Raspetoga? Uskrsnu! Nije ovdje! Evo mjesta kamo ga položiše.

\VS{7}Nego idite, recite njegovim učenicima i Petru: Ide pred vama u Galileju! Ondje ćete ga vidjeti, kamo vam reče!”

\VS{8}One iziđu i stanu bježati od groba: spopade ih strah i trepet. I nikomu ništa ne rekoše jer se bojahu.

\VS{9}Uskrsnuvši dakle rano prvog dana u tjednu, ukaza se najprije Mariji Magdaleni iz koje bijaše istjerao sedam zloduha.

\VS{10}Ona ode i dojavi njegovima, tužnima i zaplakanima.

\VS{11}Kad su oni čuli da je živ i da ga je ona vidjela, ne povjerovaše.

\VS{12}Nakon toga ukazao se u drugome obličju dvojici od njih na putu dok su išli u selo.

\VS{13}I oni odu i dojave drugima. Ni njima ne povjerovaše.

\VS{14}Napokon se ukaza jedanaestorici dok bijahu za stolom. Prekori njihovu nevjeru i okorjelost srca što ne povjerovaše onima koji ga vidješe uskrsla od mrtvih.

\VS{15}I reče im: “Pođite po svem svijetu, propovijedajte evanđelje svemu stvorenju.

\VS{16}Tko uzvjeruje i pokrsti se, spasit će se, a tko ne uzvjeruje, osudit će se.

\VS{17}A ovi će znakovi pratiti one koji uzvjeruju: u ime će moje izganjati zloduhe, novim će jezicima zboriti,

\VS{18}zmije uzimati; i popiju li što smrtonosno, ne, neće im nauditi; na nemoćnike će ruke polagati, i bit će im dobro.”

\VS{19}I Gospodin Isus, pošto im to reče, bude uzet na nebo i sjede zdesna Bogu.

\VS{20}Oni pak odoše i propovijedahu posvuda, a Gospodin surađivaše i utvrđivaše Riječ popratnim znakovima.


\par }