\NormalFont\ShortTitle{Ivanu}

{\MT Evanđelje po Ivanu


\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}U početku bijaše Riječ i Riječ bijaše u Boga i Riječ bijaše Bog.

\VS{2}Ona bijaše u početku u Boga.

\VS{3}Sve postade po njoj i bez nje ne postade ništa. Svemu što postade

\VS{4}u njoj bijaše život i život bijaše ljudima svjetlo;

\VS{5}i svjetlo u tami svijetli i tama ga ne obuze.

\VS{6}Bi čovjek poslan od Boga, ime mu Ivan.

\VS{7}On dođe kao svjedok da posvjedoči za Svjetlo da svi vjeruju po njemu.

\VS{8}Ne bijaše on Svjetlo, nego - da posvjedoči za Svjetlo.

\VS{9}Svjetlo istinsko koje prosvjetljuje svakog čovjeka dođe na svijet;

\VS{10}bijaše na svijetu i svijet po njemu posta i svijet ga ne upozna.

\VS{11}K svojima dođe i njegovi ga ne primiše.

\VS{12}A onima koji ga primiše podade moć da postanu djeca Božja: onima koji vjeruju u njegovo ime,

\VS{13}koji su rođeni ne od krvi, ni od volje tjelesne, ni od volje muževlje, nego - od Boga.

\VS{14}I Riječ tijelom postade i nastani se među nama i vidjesmo slavu njegovu - slavu koju ima kao Jedinorođenac od Oca - pun milosti i istine.

\VS{15}Ivan svjedoči za njega. Viče: “To je onaj o kojem rekoh: koji za mnom dolazi, preda mnom je jer bijaše prije mene!”

\VS{16}Doista, od punine njegove svi mi primismo, i to milost na milost.

\VS{17}Uistinu, Zakon bijaše dan po Mojsiju, a milost i istina nasta po Isusu Kristu.

\VS{18}Boga nitko nikada ne vidje: Jedinorođenac - Bog - koji je u krilu Očevu, on ga obznani.

\VS{19}A evo svjedočanstva Ivanova. Kad su Židovi iz Jeruzalema poslali k njemu svećenike i levite da ga upitaju: “Tko si ti?”,

\VS{20}on prizna; ne zanijeka, nego prizna: “Ja nisam Krist.”

\VS{21}Upitaše ga nato: “Što dakle? Jesi li Ilija?” Odgovori: “Nisam.” “Jesi li Prorok?” Odgovori: “Ne.”

\VS{22}Tada mu rekoše: “Pa tko si da dadnemo odgovor onima koji su nas poslali? Što kažeš sam o sebi?”

\VS{23}On odgovori: “Ja sam glas koji viče u pustinji: Poravnite put Gospodnji! - kako reče prorok Izaija.”

\VS{24}A neki izaslanici bijahu farizeji.

\VS{25}Oni prihvatiše riječ i upitaše ga: “Zašto onda krstiš kad nisi Krist, ni Ilija, ni Prorok?”

\VS{26}Ivan im odgovori: “Ja krstim vodom. Među vama stoji koga vi ne poznate -

\VS{27}onaj koji za mnom dolazi, komu ja nisam dostojan odriješiti remenje na obući.”

\VS{28}To se dogodilo u Betaniji s onu stranu Jordana, gdje je Ivan krstio.

\VS{29}Sutradan Ivan ugleda Isusa gdje dolazi k njemu pa reče: “Evo Jaganjca Božjega koji odnosi grijeh svijeta!”

\VS{30}To je onaj o kojem rekoh: Za mnom dolazi čovjek koji je preda mnom jer bijaše prije mene!”

\VS{31}“Ja ga nisam poznavao, ali baš zato dođoh i krstim vodom da se on očituje Izraelu.”

\VS{32}I posvjedoči Ivan: “Promatrao sam Duha gdje s neba silazi kao golub i ostaje na njemu.

\VS{33}Njega ja nisam poznavao, ali onaj koji me posla vodom krstiti reče mi: 'Na koga vidiš da Duh silazi i ostaje na njemu, to je onaj koji krsti Duhom Svetim.'

\VS{34}I ja sam to vidio i svjedočim: on je Sin Božji.”

\VS{35}Sutradan opet stajaše Ivan s dvojicom svojih učenika.

\VS{36}Ugleda Isusa koji je onuda prolazio i reče: “Evo Jaganjca Božjega!”

\VS{37}Te njegove riječi čula ona dva njegova učenika pa pođoše za Isusom.

\VS{38}Isus se obazre i vidjevši da idu za njim, upita ih: “Što tražite?” Oni mu rekoše: “Rabbi” - što znači: “Učitelju - gdje stanuješ?”

\VS{39}Reče im: “Dođite i vidjet ćete.” Pođoše dakle i vidješe gdje stanuje i ostadoše kod njega onaj dan. Bila je otprilike deseta ura.

\VS{40}Jedan od one dvojice, koji su čuvši Ivana pošli za Isusom, bijaše Andrija, brat Šimuna Petra.

\VS{41}On najprije nađe svoga brata Šimuna te će mu: “Našli smo Mesiju!” - što znači “Krist - Pomazanik”.

\VS{42}Dovede ga Isusu, a Isus ga pogleda i reče: “Ti si Šimun, sin Ivanov! Zvat ćeš se Kefa!” - što znači “Petar - Stijena”.

\VS{43}Sutradan naumi Isus poći u Galileju. Nađe Filipa i reče mu: “Pođi za mnom!”

\VS{44}Filip je bio iz Betsaide, iz grada Andrijina i Petrova.

\VS{45}Filip nađe Natanaela i javi mu: “Našli smo onoga o kome je pisao Mojsije u Zakonu i Proroci: Isusa, sina Josipova, iz Nazareta.”

\VS{46}Reče mu Natanael: “Iz Nazareta da može biti što dobro?” Kaže mu Filip: “Dođi i vidi.”

\VS{47}Kad Isus ugleda gdje Natanael dolazi k njemu, reče za njega: “Evo istinitog Izraelca u kojem nema prijevare!”

\VS{48}Kaže mu Natanael: “Odakle me poznaješ?” Odgovori mu Isus: “Vidjeh te prije negoli te Filip pozva, dok si bio pod smokvom.”

\VS{49}Nato će mu Natanael: “Učitelju, ti si Sin Božji! Ti kralj si Izraelov!”

\VS{50}Odgovori mu Isus: “Stoga što ti rekoh: 'Vidjeh te pod smokvom', vjeruješ. I više ćeš od toga vidjeti!”

\VS{51}I nadoda: “Zaista, zaista, kažem vam: gledat ćete otvoreno nebo i anđele Božje gdje uzlaze i silaze nad Sina Čovječjega.”



\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}Trećeg dana bijaše svadba u Kani Galilejskoj. Bila ondje Isusova majka.

\VS{2}Na svadbu bijaše pozvan i Isus i njegovi učenici.

\VS{3}Kad ponesta vina, Isusu će njegova majka: “Vina nemaju.”

\VS{4}Kaže joj Isus: “Ženo, što ja imam s tobom? Još nije došao moj čas!”

\VS{5}Nato će njegova mati poslužiteljima: “Što god vam rekne, učinite!”

\VS{6}A bijaše ondje Židovima za čišćenje šest kamenih posuda od po dvije do tri mjere.

\VS{7}Kaže Isus poslužiteljima: “Napunite posude vodom!” I napune ih do vrha.

\VS{8}Tada im reče: “Zagrabite sada i nosite ravnatelju stola.” Oni odnesu.

\VS{9}Kad okusi vodu što posta vinom, a nije znao odakle je - znale su sluge koje zagrabiše vodu - ravnatelj stola pozove zaručnika

\VS{10}i kaže mu: “Svaki čovjek stavlja na stol najprije dobro vino, a kad se ponapiju, gore. Ti si čuvao dobro vino sve do sada.”

\VS{11}Tako, u Kani Galilejskoj, učini Isus prvo znamenje i objavi svoju slavu te povjerovaše u njega njegovi učenici.

\VS{12}Nakon toga siđe sa svojom majkom, s braćom i sa svojim učenicima u Kafarnaum. Ondje ostadoše nekoliko dana.

\VS{13}Blizu bijaše židovska Pasha. Stoga Isus uziđe u Jeruzalem.

\VS{14}U Hramu nađe prodavače volova, ovaca i golubova i mjenjače gdje sjede.

\VS{15}I načini bič od užeta te ih sve istjera iz Hrama zajedno s ovcama i volovima. Mjenjačima rasu novac i stolove isprevrta,

\VS{16}a prodavačima golubova reče: “Nosite to odavde i ne činite od kuće Oca mojega kuću trgovačku.”

\VS{17}Prisjetiše se njegovi učenici da je pisano: Izjeda me revnost za Dom tvoj.

\VS{18}Nato se umiješaju Židovi i upitaju ga: “Koje nam znamenje možeš pokazati da to smiješ činiti?”

\VS{19}Odgovori im Isus: “Razvalite ovaj hram i ja ću ga u tri dana podići.”

\VS{20}Rekoše mu nato Židovi: “Četrdeset i šest godina gradio se ovaj Hram, a ti da ćeš ga u tri dana podići?”

\VS{21}No on je govorio o hramu svoga tijela.

\VS{22}Pošto uskrsnu od mrtvih, prisjetiše se njegovi učenici da je to htio reći te povjerovaše Pismu i besjedi koju Isus reče.

\VS{23}Dok je boravio u Jeruzalemu o blagdanu Pashe, mnogi povjerovaše u njegovo ime promatrajući znamenja koja je činio.

\VS{24}No sam se Isus njima nije povjeravao jer ih je sve dobro poznavao

\VS{25}i nije trebalo da mu tko daje svjedočanstvo o čovjeku: ta sam je dobro znao što je u čovjeku.



\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}Bijaše među farizejima čovjek imenom Nikodem, ugledan Židov.

\VS{2}On dođe Isusu obnoć i reče mu: “Rabbi, znamo da si od Boga došao kao učitelj jer nitko ne može činiti znamenja kakva ti činiš ako Bog nije s njime.”

\VS{3}Odgovori mu Isus: “Zaista, zaista, kažem ti: tko se ne rodi nanovo, odozgor, ne može vidjeti kraljevstva Božjega!”

\VS{4}Kaže mu Nikodem: “Kako se čovjek može roditi kad je star? Zar može po drugi put ući u utrobu majke svoje i roditi se?”

\VS{5}Odgovori Isus: “Zaista, zaista, kažem ti: ako se tko ne rodi iz vode i Duha, ne može ući u kraljevstvo Božje.

\VS{6}Što je od tijela rođeno, tijelo je; i što je od Duha rođeno, duh je.

\VS{7}Ne čudi se što ti rekoh: 'Treba da se rodite nanovo, odozgor.'

\VS{8}Vjetar puše gdje hoće; čuješ mu šum, a ne znaš odakle dolazi i kamo ide. Tako je sa svakim koji je rođen od Duha.”

\VS{9}Upita ga Nikodem: “Kako se to može zbiti?”

\VS{10}Odgovori mu Isus: “Ti si učitelj u Izraelu pa to da ne razumiješ?

\VS{11}Zaista, zaista, kažem ti: govorimo što znamo, svjedočimo za ono što vidjesmo, ali svjedočanstva našega ne primate.

\VS{12}Ako vam rekoh zemaljsko pa ne vjerujete, kako ćete vjerovati kad vam budem govorio nebesko?

\VS{13}Nitko nije uzašao na nebo doli onaj koji siđe s neba, Sin Čovječji.

\VS{14}I kao što je Mojsije podigao zmiju u pustinji tako ima biti podignut Sin Čovječji

\VS{15}da svaki koji vjeruje u njemu ima život vječni.

\VS{16}Uistinu, Bog je tako ljubio svijet te je dao svoga Sina Jedinorođenca da nijedan koji u njega vjeruje ne propadne, nego da ima život vječni.

\VS{17}Ta Bog nije poslao Sina na svijet da sudi svijetu, nego da se svijet spasi po njemu.

\VS{18}Tko vjeruje u njega, ne osuđuje se; a tko ne vjeruje, već je osuđen što nije vjerovao u ime jedinorođenoga Sina Božjega.

\VS{19}A ovo je taj sud: Svjetlost je došla na svijet, ali ljudi su više ljubili tamu nego svjetlost jer djela im bijahu zla.

\VS{20}Uistinu, tko god čini zlo, mrzi svjetlost i ne dolazi k svjetlosti da se ne razotkriju djela njegova;

\VS{21}a tko čini istinu, dolazi k svjetlosti nek bude bjelodano da su djela njegova u Bogu učinjena.”

\VS{22}Poslije toga ode Isus sa svojim učenicima u Judejsku zemlju. Tu je boravio s njima i krstio.

\VS{23}A krstio je i Ivan, u Enonu blizu Salima, jer ondje bijaše mnogo vode. Ljudi su dolazili i krstili se.

\VS{24}Jer Ivan još nije bio bačen u tamnicu.

\VS{25}Između Ivanovih učenika i nekog Židova nastade tako prepirka o čišćenju.

\VS{26}Dođoše Ivanu i rekoše mu: “Učitelju, onaj koji s tobom bijaše s onu stranu Jordana i za kojega si ti svjedočio - on eno krsti i svi hrle k njemu.”

\VS{27}Ivan odgovori: “Nitko ne može sebi uzeti ništa ako mu nije dano s neba.

\VS{28}Vi ste mi sami svjedoci da sam rekao: 'Nisam ja Krist, nego poslan sam pred njim.'

\VS{29}Tko ima zaručnicu, zaručnik je. A prijatelj zaručnikov, koji stoji uza nj i sluša ga, klikće od radosti na glas zaručnikov. Ta se moja radost upravo ispunila.

\VS{30}On treba da raste, a ja da se umanjujem.

\VS{31}Tko odozgor dolazi, on je iznad sviju; tko je sa zemlje, zemaljski je i zemaljski govori. Tko dolazi s neba, on je iznad sviju:

\VS{32}što je vidio i čuo - za to svjedoči, a svjedočanstva njegova nitko ne prima.

\VS{33}Tko primi njegovo svjedočanstvo, potvrđuje da je Bog istinit.

\VS{34}Uistinu, onaj koga Bog posla Božje riječi govori jer Bog Duha ne daje na mjeru.

\VS{35}Otac ljubi Sina i sve je predao u ruku njegovu.

\VS{36}Tko vjeruje u Sina, ima vječni život; a tko neće da vjeruje u Sina, neće vidjeti života; gnjev Božji ostaje na njemu.”



\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}Kad Gospodin dozna da su farizeji dočuli kako on, Isus, okuplja i krsti više učenika nego Ivan -

\VS{2}iako zapravo nije krstio sam Isus, nego njegovi učenici -

\VS{3}ode iz Judeje i ponovno se vrati u Galileju.

\VS{4}Morao je proći kroza Samariju.

\VS{5}Dođe dakle u samarijski grad koji se zove Sihar, blizu imanja što ga Jakov dade svojemu sinu Josipu.

\VS{6}Ondje bijaše zdenac Jakovljev. Isus je umoran od puta sjedio na zdencu. Bila je otprilike šesta ura.

\VS{7}Dođe neka žena Samarijanka zahvatiti vode. Kaže joj Isus: “Daj mi piti!”

\VS{8}Njegovi učenici bijahu otišli u grad kupiti hrane.

\VS{9}Kaže mu na to Samarijanka: “Kako ti, Židov, išteš piti od mene, Samarijanke?” Jer Židovi se ne druže sa Samarijancima.

\VS{10}Isus joj odgovori: “Kad bi znala dar Božji i tko je onaj koji ti veli: 'Daj mi piti', ti bi u njega zaiskala i on bi ti dao vode žive.”

\VS{11}Odvrati mu žena: “Gospodine, ta nemaš ni čime bi zahvatio, a zdenac je dubok. Otkuda ti dakle voda živa?

\VS{12}Zar si ti možda veći od oca našeg Jakova koji nam dade ovaj zdenac i sam je iz njega pio, a i sinovi njegovi i stada njegova?”

\VS{13}Odgovori joj Isus: “Tko god pije ove vode, opet će ožednjeti.

\VS{14}A tko bude pio vode koju ću mu ja dati, ne, neće ožednjeti nikada: voda koju ću mu ja dati postat će u njemu izvorom vode koja struji u život vječni.”

\VS{15}Kaže mu žena: “Gospodine, daj mi te vode da ne žeđam i da ne moram dolaziti ovamo zahvaćati.”

\VS{16}Nato joj on reče: “Idi i zovi svoga muža pa se vrati ovamo.”

\VS{17}Odgovori mu žena: “Nemam muža.” Kaže joj Isus: “Dobro si rekla: 'Nemam muža!'

\VS{18}Pet si doista muževa imala, a ni ovaj koga sada imaš nije ti muž. To si po istini rekla.”

\VS{19}Kaže mu žena: “Gospodine, vidim da si prorok.

\VS{20}Naši su se očevi klanjali na ovome brdu, a vi kažete da je u Jeruzalemu mjesto gdje se treba klanjati.”

\VS{21}A Isus joj reče: “Vjeruj mi, ženo, dolazi čas kad se nećete klanjati Ocu ni na ovoj gori ni u Jeruzalemu.

\VS{22}Vi se klanjate onome što ne poznate, a mi se klanjamo onome što poznamo jer spasenje dolazi od Židova.

\VS{23}Ali dolazi čas - sada je! - kad će se istinski klanjatelji klanjati Ocu u duhu i istini jer takve upravo klanjatelje traži Otac.

\VS{24}Bog je duh i koji se njemu klanjaju, u duhu i istini treba da se klanjaju.”

\VS{25}Kaže mu žena: “Znam da ima doći Mesija zvani Krist - Pomazanik. Kad on dođe, objavit će nam sve.”

\VS{26}Kaže joj Isus: “Ja sam, ja koji s tobom govorim!”

\VS{27}Uto dođu njegovi učenici pa se začude što razgovara sa ženom. Nitko ga ipak ne zapita: “Što tražiš?” ili: “Što razgovaraš s njom?”

\VS{28}Žena ostavi svoj krčag pa ode u grad i reče ljudima:

\VS{29}“Dođite da vidite čovjeka koji mi je kazao sve što sam počinila. Da to nije Krist?”

\VS{30}Oni iziđu iz grada te se upute k njemu.

\VS{31}Učenici ga dotle nudili: “Učitelju, jedi!”

\VS{32}A on im reče: “Hraniti mi se valja jelom koje vi ne poznajete.”

\VS{33}Učenici se nato zapitkivahu: “Da mu nije tko donio jesti?”

\VS{34}Kaže im Isus: “Jelo je moje vršiti volju onoga koji me posla i dovršiti djelo njegovo.

\VS{35}Ne govorite li vi: 'Još četiri mjeseca i evo žetve?' Gle, kažem vam, podignite oči svoje i pogledajte polja: već se bjelasaju za žetvu.

\VS{36}Žetelac već prima plaću, sabire plod za vječni život da se sijač i žetelac zajedno raduju.

\VS{37}Tu se obistinjuje izreka: 'Jedan sije, drugi žanje.'

\VS{38}Ja vas poslah žeti ono oko čega se niste trudili; drugi su se trudili, a vi ste ušli u trud njihov.”

\VS{39}Mnogi Samarijanci iz onoga grada povjerovaše u njega zbog riječi žene koja je svjedočila: “Kazao mi je sve što sam počinila.”

\VS{40}Kad su dakle Samarijanci došli k njemu, moljahu ga da ostane u njih. I ostade ondje dva dana.

\VS{41}Tada ih je još mnogo više povjerovalo zbog njegove riječi

\VS{42}pa govorahu ženi: “Sada više ne vjerujemo zbog tvoga kazivanja; ta sami smo čuli i znamo: ovo je uistinu Spasitelj svijeta.”

\VS{43}Nakon dva dana ode odande u Galileju.

\VS{44}Sam je Isus doduše izjavio da prorok nema časti u svom zavičaju.

\VS{45}Kad je dakle stigao u Galileju, Galilejci ga lijepo primiše jer bijahu vidjeli što je sve učinio u Jeruzalemu za blagdana. Jer su i oni bili uzišli na blagdan.

\VS{46}Dođe dakle ponovno u Kanu Galilejsku, gdje bijaše pretvorio vodu u vino. Ondje bijaše neki kraljevski službenik koji je imao bolesna sina u Kafarnaumu.

\VS{47}Kad je čuo da je Isus došao iz Judeje u Galileju, ode k njemu pa ga moljaše da siđe i ozdravi mu sina jer već samo što nije umro.

\VS{48}Nato mu Isus reče: “Ako ne vidite znamenja i čudesa, ne vjerujete!”

\VS{49}Kaže mu kraljevski službenik: “Gospodine, siđi dok mi ne umre dijete.”

\VS{50}Kaže mu Isus: “Idi, sin tvoj živi!” Povjerova čovjek riječi koju mu reče Isus i ode.

\VS{51}Dok je on još silazio, pohite mu u susret sluge s viješću da mu sin živi.

\VS{52}Upita ih dakle za uru kad mu je krenulo nabolje. Rekoše mu: “Jučer oko sedme ure pustila ga ognjica.”

\VS{53}Tada razabra otac da je to bilo upravo onog časa kad mu Isus reče: “Sin tvoj živi.” I povjerova on i sav dom njegov.

\VS{54}Bijaše to drugo znamenje što ga učini Isus po povratku iz Judeje u Galileju.



\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}Nakon toga bijaše židovski blagdan pa Isus uziđe u Jeruzalem.

\VS{2}U Jeruzalemu se kod Ovčjih vrata nalazi kupalište koje se hebrejski zove Bethzatha, a ima pet trijemova.

\VS{3}U njima je ležalo mnoštvo bolesnika - slijepih, hromih, uzetih:čekali su da izbije voda..

\VS{4}Anđeo bi Gospodnji, naime, silazio od vremena do vremena u ribnjak i pokrenuo vodu: tko bi prvi ušao pošto je voda izbila, ozdravio bi makar bolovao od bilo kakve bolesti.

\VS{5}Bijaše ondje neki čovjek koji je trpio od svoje bolesti trideset i osam godina.

\VS{6}Kad ga Isus opazi gdje leži i kada dozna da je već dugo u tome stanju, kaže mu: “Želiš li ozdraviti?”

\VS{7}Odgovori mu bolesnik: “Gospodine, nikoga nemam tko bi me uronio u kupalište kad se voda uzbiba. Dok ja stignem, drugi već prije mene siđe.”

\VS{8}Kaže mu Isus: “Ustani, uzmi svoju postelju i hodi!”

\VS{9}Čovjek odmah ozdravi, uzme svoju postelju i prohoda. Toga dana bijaše subota.

\VS{10}Židovi su stoga govorili ozdravljenomu: “Subota je! Ne smiješ nositi postelju svoju!”

\VS{11}On im odvrati: “Onaj koji me ozdravi reče mi: 'Uzmi svoju postelju i hodi!'”

\VS{12}Upitaše ga dakle: “Tko je taj čovjek koji ti je rekao: 'Uzmi i hodi?'”

\VS{13}No ozdravljenik nije znao tko je taj jer je Isus nestao u mnoštvu što se ondje nalazilo.

\VS{14}Nakon toga nađe ga Isus u Hramu i reče mu: “Eto, ozdravio si! Više ne griješi da te što gore ne snađe!”

\VS{15}Čovjek ode i javi Židovima da je Isus onaj koji ga je ozdravio.

\VS{16}Zbog toga su Židovi počeli Isusa napadati što to radi subotom.

\VS{17}Isus im odgovori: “Otac moj sve do sada radi pa i ja radim.”

\VS{18}Zbog toga su Židovi još više gledali da ga ubiju jer je ne samo kršio subotu nego i Boga nazivao Ocem svojim izjednačujući sebe s Bogom.

\VS{19}Isus nato odvrati: “Zaista, zaista, kažem vam: Sin ne može sam od sebe činiti ništa, doli što vidi da čini Otac; što on čini, to jednako i Sin čini.

\VS{20}Jer Otac Ljubi Sina i pokazuje mu sve što sam čini. Pokazat će mu i veća djela od ovih te ćete se čudom čuditi.

\VS{21}Uistinu, kao što Otac uskrisuje mrtve i oživljava tako i Sin oživljava koje hoće.

\VS{22}Otac doista ne sudi nikomu: sav je sud predao Sinu

\VS{23}da svi časte Sina kao što časte Oca. Tko ne časti Sina, ne časti ni Oca koji ga posla.”

\VS{24}“Zaista, zaista, kažem vam: tko sluša moju riječ i vjeruje onomu koji me posla, ima život vječni i ne dolazi na sud, nego je prešao iz smrti u život.

\VS{25}Zaista, zaista, kažem vam: dolazi čas - sada je! - kad će mrtvi čuti glas Sina Božjega i koji čuju, živjet će.

\VS{26}Doista, kao što Otac ima život u sebi tako je i Sinu dao da ima život u sebi;

\VS{27}i ovlasti ga da sudi jer je Sin Čovječji.

\VS{28}Ne čudite se tome jer dolazi čas kad će svi koji su u grobovima, čuti njegov glas.

\VS{29}I izići će: koji su dobro činili - na uskrsnuće života, a koji su radili zlo - na uskrsnuće osude.

\VS{30}Ja sam od sebe ne mogu učiniti ništa: kako čujem, sudim, i sud je moj pravedan jer ne tražim svoje volje, nego volju onoga koji me posla.”

\VS{31}“Ako ja svjedočim sam za sebe, svjedočanstvo moje nije istinito.

\VS{32}Drugi svjedoči za mene i znam: istinito je svjedočanstvo kojim on svjedoči za mene.

\VS{33}Vi ste poslali k Ivanu i on je posvjedočio za istinu.

\VS{34}Ja ne primam svjedočanstva od čovjeka, već govorim to da se vi spasite.

\VS{35}On bijaše svjetiljka što gori i svijetli, a vi se htjedoste samo za čas naslađivati njegovom svjetlosti.

\VS{36}Ali ja imam svjedočanstvo veće od Ivanova: djela koja mi je dao izvršiti Otac, upravo ta djela koja činim, svjedoče za mene - da me poslao Otac.

\VS{37}Pa i Otac koji me posla sam je svjedočio za mene. Niti ste glasa njegova ikada čuli niti ste lica njegova ikada vidjeli,

\VS{38}a ni riječ njegova ne prebiva u vama jer ne vjerujete onomu kojega on posla.

\VS{39}Vi istražujete Pisma jer mislite po njima imati život vječni. I ona svjedoče za mene,

\VS{40}a vi ipak nećete da dođete k meni da život imate.

\VS{41}Slave od ljudi ne tražim,

\VS{42}ali vas dobro upoznah: ljubavi Božje nemate u sebi.

\VS{43}Ja sam došao u ime Oca svoga i vi me ne primate. Dođe li tko drugi u svoje ime, njega ćete primiti.

\VS{44}Ta kako biste vi vjerovali kad tražite slavu jedni od drugih, a slave od Boga jedinoga ne tražite!

\VS{45}Ne mislite da ću vas ja tužiti Ocu. Vaš je tužitelj Mojsije u koga se uzdate.

\VS{46}Uistinu, kad biste vjerovali Mojsiju, i meni biste vjerovali: ta o meni je on pisao.

\VS{47}Ali ako njegovim pismima ne vjerujete, kako da mojim riječima vjerujete?”



\par }\Chap{6}{\PP \VerseOne{1}Nakon toga ode Isus na drugu stranu Galilejskog, Tiberijadskog mora.

\VS{2}Slijedilo ga silno mnoštvo jer su gledali znamenja što ih je činio na bolesnicima.

\VS{3}A Isus uziđe na goru i ondje sjeđaše sa svojim učenicima.

\VS{4}Bijaše blizu Pasha, židovski blagdan.

\VS{5}Isus podigne oči i ugleda kako silan svijet dolazi k njemu pa upita Filipa: “Gdje da kupimo kruha da ovi blaguju?”

\VS{6}To reče kušajući ga; jer znao je što će učiniti.

\VS{7}Odgovori mu Filip: “Za dvjesta denara kruha ne bi bilo dosta da svaki nešto malo dobije.”

\VS{8}Kaže mu jedan od njegovih učenika, Andrija, brat Šimuna Petra:

\VS{9}“Ovdje je dječak koji ima pet ječmenih kruhova i dvije ribice! Ali što je to za tolike?”

\VS{10}Reče Isus: “Neka ljudi posjedaju!” A bilo je mnogo trave na tome mjestu. Posjedaše dakle muškarci, njih oko pet tisuća.

\VS{11}Isus uze kruhove, izreče zahvalnicu pa razdijeli onima koji su posjedali. A tako i od ribica - koliko su god htjeli.

\VS{12}A kad se nasitiše, reče svojim učenicima: “Skupite preostale ulomke da ništa ne propadne!”

\VS{13}Skupili su dakle i napunili dvanaest košara ulomaka što od pet ječmenih kruhova pretekoše onima koji su blagovali.

\VS{14}Kad su ljudi vidjeli znamenje što ga Isus učini, rekoše: “Ovo je uistinu Prorok koji ima doći na svijet!”

\VS{15}Kad Isus spozna da kane doći, pograbiti ga i zakraljiti, povuče se ponovno u goru, posve sam.

\VS{16}Kad nasta večer, siđoše njegovi učenici k moru,

\VS{17}uđoše u lađicu i krenuše na onu stranu mora, u Kafarnaum. Već se i smrklo, a Isusa još nikako k njima.

\VS{18}More se uzburkalo od silnog vjetra što je zapuhao.

\VS{19}Pošto su dakle isplovili oko dvadeset i pet do trideset stadija, ugledaju Isusa gdje ide po moru i približava se lađici. Prestraše se,

\VS{20}a on će njima: “Ja sam! Ne bojte se!”

\VS{21}Htjedoše ga uzeti u lađicu, kadli se lađica odmah nađe na obali kamo su se zaputili.

\VS{22}Sutradan mnoštvo, koje osta s onu stranu mora, zapazi da ondje bijaše samo jedna lađica i da Isus nije bio ušao zajedno sa svojim učenicima u lađicu, nego da oni odoše sami.

\VS{23}Iz Tiberijade pak stigoše druge lađice blizu onog mjesta gdje jedoše kruh pošto je Gospodin izrekao zahvalnicu.

\VS{24}Kada dakle mnoštvo vidje da ondje nema Isusa ni njegovih učenika, uđu u lađice i odu u Kafarnaum tražeći Isusa.

\VS{25}Kad ga nađoše s onu stranu mora, rekoše mu: “Učitelju, kad si ovamo došao?”

\VS{26}Isus im odgovori: “Zaista, zaista, kažem vam: tražite me, ali ne stoga što vidjeste znamenja, nego stoga što ste jeli od onih kruhova i nasitili se.

\VS{27}Radite, ali ne za hranu propadljivu, nego za hranu koja ostaje za život vječni: nju će vam dati Sin Čovječji jer njega Otac - Bog - opečati.”

\VS{28}Rekoše mu dakle: “Što nam je činiti da bismo radili djela Božja?”

\VS{29}Odgovori im Isus: “Djelo je Božje da vjerujete u onoga kojega je on poslao.”

\VS{30}Rekoše mu onda: “Kakvo ti znamenje činiš da vidimo pa da ti vjerujemo? Koje je tvoje djelo?

\VS{31}Očevi naši blagovaše manu u pustinji, kao što je pisano: Nahrani ih kruhom nebeskim.”

\VS{32}Reče im Isus: “Zaista, zaista, kažem vam: nije vam Mojsije dao kruh s neba, nego Otac moj daje vam kruh s neba, kruh istinski;

\VS{33}jer kruh je Božji Onaj koji silazi s neba i daje život svijetu.”

\VS{34}Rekoše mu nato: “Gospodine, daj nam uvijek toga kruha.”

\VS{35}Reče im Isus: “Ja sam kruh života. Tko dolazi k meni, neće ogladnjeti; tko vjeruje u mene, neće ožednjeti nikada.

\VS{36}No rekoh vam: vidjeli ste me, a opet ne vjerujete.

\VS{37}Svi koje mi daje Otac doći će k meni, i onoga tko dođe k meni neću izbaciti;

\VS{38}jer siđoh s neba ne da vršim svoju volju, nego volju onoga koji me posla.

\VS{39}A ovo je volja onoga koji me posla: da nikoga od onih koje mi je dao ne izgubim, nego da ih uskrisim u posljednji dan.

\VS{40}Da, to je volja Oca mojega da tko god vidi Sina i vjeruje u njega, ima život vječni i ja da ga uskrisim u posljednji dan.”

\VS{41}Židovi nato mrmljahu protiv njega što je rekao: “Ja sam kruh koji je sišao s neba.”

\VS{42}Govorahu: “Nije li to Isus, sin Josipov? Ne poznajemo li mu oca i majku? Kako sada govori: 'Sišao sam s neba?'”

\VS{43}Isus im odvrati: “Ne mrmljajte među sobom!

\VS{44}Nitko ne može doći k meni ako ga ne povuče Otac koji me posla; i ja ću ga uskrisiti u posljednji dan.

\VS{45}Pisano je u Prorocima: Svi će biti učenici Božji. Tko god čuje od Oca i pouči se, dolazi k meni.

\VS{46}Ne da bi tko vidio Oca, doli onaj koji je kod Boga; on je vidio Oca.

\VS{47}Zaista, zaista, kažem vam: tko vjeruje, ima život vječni.

\VS{48}Ja sam kruh života.

\VS{49}Očevi vaši jedoše u pustinji manu i pomriješe.

\VS{50}Ovo je kruh koji silazi s neba: da tko od njega jede, ne umre.

\VS{51}Ja sam kruh živi koji je s neba sišao. Tko bude jeo od ovoga kruha, živjet će uvijeke. Kruh koji ću ja dati tijelo je moje - za život svijeta.”

\VS{52}Židovi se nato među sobom prepirahu: “Kako nam ovaj može dati tijelo svoje za jelo?”

\VS{53}Reče im stoga Isus: “Zaista, zaista, kažem vam: ako ne jedete tijela Sina Čovječjega i ne pijete krvi njegove, nemate života u sebi!

\VS{54}Tko blaguje tijelo moje i pije krv moju, ima život vječni; i ja ću ga uskrisiti u posljednji dan.

\VS{55}Tijelo je moje jelo istinsko, krv je moja piće istinsko.

\VS{56}Tko jede moje tijelo i pije moju krv, u meni ostaje i ja u njemu.

\VS{57}Kao što je mene poslao živi Otac i ja živim po Ocu, tako i onaj koji mene blaguje živjet će po meni.

\VS{58}Ovo je kruh koji je s neba sišao, ne kao onaj koji jedoše očevi i pomriješe. Tko jede ovaj kruh, živjet će uvijeke.”

\VS{59}To reče Isus naučavajući u sinagogi u Kafarnaumu.

\VS{60}Mnogi od njegovih učenika čuvši to rekoše: “Tvrda je to besjeda! Tko je može slušati?”

\VS{61}A Isus znajući sam od sebe da njegovi učenici zbog toga mrmljaju, reče im: “Zar vas to sablažnjava?

\VS{62}A što ako vidite Sina Čovječjega kako uzlazi onamo gdje je prije bio?”

\VS{63}“Duh je onaj koji oživljuje, tijelo ne koristi ništa. Riječi koje sam vam govorio duh su i život su.”

\VS{64}“A ipak, ima ih među vama koji ne vjeruju.” Jer znao je Isus od početka koji su oni što ne vjeruju i tko je onaj koji će ga izdati.

\VS{65}I doda: “Zato sam vam i rekao da nitko ne može doći k meni ako mu nije dano od Oca.”

\VS{66}Otada mnogi učenici odstupiše, više nisu išli s njime.

\VS{67}Reče stoga Isus dvanaestorici: “Da možda i vi ne kanite otići?”

\VS{68}Odgovori mu Šimun Petar: “Gospodine, kome da idemo? Ti imaš riječi života vječnoga!

\VS{69}I mi vjerujemo i znamo: ti si Svetac Božji.”

\VS{70}Odgovori im Isus: “Nisam li ja vas dvanaestoricu izabrao? A ipak, jedan je od vas đavao.”

\VS{71}Govoraše to o Judi, sinu Šimuna Iškariotskoga, jednom od dvanaestorice, jer on ga je imao izdati.



\par }\Chap{7}{\PP \VerseOne{1}Nakon toga Isus je obilazio po Galileji; nije htio u Judeju jer su Židovi tražili da ga ubiju.

\VS{2}Bijaše blizu židovski Blagdan sjenica.

\VS{3}Rekoše mu stoga njegova braća: “Otiđi odavle i pođi u Judeju da i tvoji učenici vide djela što činiš.

\VS{4}Ta tko želi biti javno poznat, ne čini ništa u tajnosti. Ako već činiš sve to, očituj se svijetu.”

\VS{5}Jer ni braća njegova nisu vjerovala u njega.

\VS{6}Reče im nato Isus: “Moje vrijeme još nije došlo, a za vas je vrijeme svagda pogodno.

\VS{7}Vas svijet ne može mrziti, ali mene mrzi jer ja svjedočim protiv njega: da su mu djela opaka.

\VS{8}Vi samo uziđite na blagdan. Ja još ne uzlazim na ovaj blagdan jer moje se vrijeme još nije ispunilo.”

\VS{9}To im reče i ostade u Galileji.

\VS{10}Ali pošto njegova braća uziđoše na blagdan, uziđe i on, ne javno, nego potajno.

\VS{11}A Židovi su ga tražili o blagdanu pitajući : “Gdje je onaj?”

\VS{12}I među mnoštvom o njemu se mnogo šaptalo. Jedni govorahu: “Dobar je!” Drugi pak: “Ne, nego zavodi narod.”

\VS{13}Ipak nitko nije otvoreno govorio o njemu zbog straha od Židova.

\VS{14}Usred blagdana uziđe Isus u Hram i stade naučavati.

\VS{15}Židovi se u čudu pitahu: “Kako ovaj znade Pisma, a nije učio?”

\VS{16}Nato im Isus odvrati: “Moj nauk nije moj, nego onoga koji me posla.

\VS{17}Ako tko hoće vršiti volju njegovu, prepoznat će da li je taj nauk od Boga ili ja sam od sebe govorim.

\VS{18}Tko sam od sebe govori, svoju slavu traži, a tko traži slavu onoga koji ga posla, taj je istinit i nema u njemu nepravednosti.

\VS{19}Nije li vam Mojsije dao Zakon? Pa ipak nitko od vas ne vrši Zakona.” “Zašto tražite da me ubijete?”

\VS{20}Odgovori mnoštvo: “Zloduha imaš! Tko traži da te ubije?”

\VS{21}Uzvrati im Isus: “Jedno djelo učinih i svi se čudite.

\VS{22}Mojsije vam dade obrezanje - ne, ono i nije od Mojsija, nego od otaca - i vi u subotu obrezujete čovjeka.

\VS{23}Ako čovjek može primiti obrezanje u subotu da se ne prekrši Mojsijev zakon, zašto se ljutite na mene što sam svega čovjeka ozdravio u subotu?

\VS{24}Ne sudite po vanjštini, nego sudite sudom pravednim!”

\VS{25}Rekoše tada neki Jeruzalemci: “Nije li to onaj koga traže da ga ubiju?

\VS{26}A evo, posve otvoreno govori i ništa mu ne kažu. Da nisu možda i glavari doista upoznali da je on Krist?

\VS{27}Ali za njega znamo odakle je, a kad Krist dođe, nitko neće znati odakle je!”

\VS{28}Nato Isus, koji je učio u Hramu, povika: “Da! Poznajete me i znate odakle sam! A ipak ja nisam došao sam od sebe: postoji jedan istiniti koji me posla. Njega vi ne znate.

\VS{29}Ja ga znadem jer sam od njega i on me poslao.”

\VS{30}Židovi su otad vrebali da ga uhvate. Ipak nitko ne stavi na nj ruke jer još nije bio došao njegov čas.

\VS{31}A mnogi iz mnoštva povjerovaše u nj te govorahu: “Zar će Krist, kada dođe, činiti više znamenja nego što ih ovaj učini?”

\VS{32}Dočuli farizeji da se to u mnoštvu o njemu šapće. Stoga glavari svećenički i farizeji poslaše stražare da ga uhvate.

\VS{33}Tada Isus reče: “Još sam malo vremena s vama i odlazim onomu koji me posla.

\VS{34}Tražit ćete me i nećete me naći; gdje sam ja, vi ne možete doći.”

\VS{35}Rekoše nato Židovi među sobom: “Kamo to ovaj kani da ga mi nećemo naći? Da ne kani poći raseljenima među Grcima i naučavati Grke?

\VS{36}Što li znači besjeda koju reče: 'Tražit ćete me i nećete me naći; gdje sam ja, vi ne možete doći'?”

\VS{37}U posljednji, veliki dan blagdana Isus stade i povika: “Ako je tko žedan, neka dođe k meni! Neka pije

\VS{38}koji vjeruje u mene! Kao što reče Pismo: 'Rijeke će žive vode poteći iz njegove utrobe!'”

\VS{39}To reče o Duhu kojega su imali primiti oni što vjeruju u njega. Tada doista ne bijaše još došao Duh jer Isus nije bio proslavljen.

\VS{40}Kad su neki iz naroda čuli te riječi, govorahu: “Ovo je uistinu Prorok.”

\VS{41}Drugi govorahu: “Ovo je Krist.” A bilo ih je i koji su pitali: “Pa zar Krist dolazi iz Galileje?

\VS{42}Ne kaže li Pismo da Krist dolazi iz potomstva Davidova, i to iz Betlehema, mjesta gdje bijaše David?”

\VS{43}Tako je u narodu nastala podvojenost zbog njega.

\VS{44}Neki ga čak htjedoše uhvatiti, ali nitko ne stavi na nj ruke.

\VS{45}Dođoše dakle stražari glavarima svećeničkim i farizejima, a ovi im rekoše: “Zašto ga ne dovedoste?”

\VS{46}Stražari odgovore: “Nikada nitko nije ovako govorio.”

\VS{47}Nato će im farizeji: “Zar ste se i vi dali zavesti?

\VS{48}Je li itko od glavara ili farizeja povjerovao u njega?

\VS{49}Ali ta svjetina koja ne pozna Zakona - to je prokleto!”

\VS{50}Kaže im Nikodem - onaj koji ono prije dođe k Isusu, a bijaše jedan od njih:

\VS{51}“Zar naš Zakon sudi čovjeku ako ga prije ne sasluša i ne dozna što čini?”

\VS{52}Odgovoriše mu: “Da nisi i ti iz Galileje? Istraži pa ćeš vidjeti da iz Galileje ne ustaje prorok.”

\VS{53}I otiđoše svaki svojoj kući.



\par }\Chap{8}{\PP \VerseOne{1}A Isus se uputi na Maslinsku goru.

\VS{2}U zoru eto ga opet u Hramu. Sav je narod hrlio k njemu. On sjede i stade poučavati.

\VS{3}Uto mu pismoznanci i farizeji dovedu neku ženu zatečenu u preljubu. Postave je u sredinu

\VS{4}i kažu mu: “Učitelju! Ova je žena zatečena u samom preljubu.

\VS{5}U Zakonu nam je Mojsije naredio takve kamenovati. Što ti na to kažeš?”

\VS{6}To govorahu samo da ga iskušaju pa da ga mogu optužiti. Isus se sagne pa stane prstom pisati po tlu.

\VS{7}A kako su oni dalje navaljivali, on se uspravi i reče im: “Tko je od vas bez grijeha, neka prvi na nju baci kamen.”

\VS{8}I ponovno se sagnuvši, nastavi pisati po zemlji.

\VS{9}A kad oni to čuše, stadoše odlaziti jedan za drugim, počevši od starijih. Osta Isus sam - i žena koja stajaše u sredini.

\VS{10}Isus se uspravi i reče joj: “Ženo, gdje su oni? Zar te nitko ne osudi?”

\VS{11}Ona reče: “Nitko, Gospodine.” Reče joj Isus: “Ni ja te ne osuđujem. Idi i odsada više nemoj griješiti.”

\VS{12}Isus im zatim ponovno progovori: “Ja sam svjetlost svijeta; tko ide za mnom, neće hoditi u tami, nego će imati svjetlost života.”

\VS{13}Farizeji mu nato rekoše: “Ti svjedočiš sam za sebe: svjedočanstvo tvoje nije istinito!”

\VS{14}Odgovori im Isus: “Ako ja i svjedočim sam za sebe, svjedočanstvo je moje istinito jer znam odakle dođoh i kamo idem. A vi ne znate ni odakle dolazim ni kamo idem.

\VS{15}Vi sudite po tijelu; ja ne sudim nikoga;

\VS{16}no ako i sudim, sud je moj istinit jer nisam sam, nego - ja i onaj koji me posla, Otac.

\VS{17}Ta i u vašem zakonu piše da je svjedočanstvo dvojice istinito.

\VS{18}Ja svjedočim za sebe, a svjedoči za mene i onaj koji me posla, Otac.”

\VS{19}Nato ga upitaju: “Gdje je tvoj Otac?” Odgovori Isus: “Niti mene poznajete niti Oca mojega. Kad biste poznavali mene, i Oca biste moga poznavali.”

\VS{20}Te riječi rekao je Isus u riznici dok je naučavao u Hramu. I nitko ga ne uhvati jer još ne bijaše došao njegov čas.

\VS{21}Reče im ponovno Isus: “Ja odlazim, a vi ćete me tražiti i u svojem ćete grijehu umrijeti. Kamo ja odlazim, vi ne možete doći.”

\VS{22}Židovi se nato stanu pitati: “Da se možda ne kani ubiti kad govori: 'Kamo ja odlazim, vi ne možete doći'?”

\VS{23}A Isus nastavi: “Vi ste odozdol, ja sam odozgor. Vi ste od ovoga svijeta, a ja nisam od ovoga svijeta.

\VS{24}Stoga vam i rekoh: 'Umrijet ćete u grijesima svojim.' Uistinu, ako ne povjerujete da Ja jesam, umrijet ćete u grijesima svojim.”

\VS{25}Nato mu oni rekoše: “A tko si ti?” Odvrati Isus:

\VS{26}“Ta što da vam s početka opet zborim? Mnogo toga imam o vama zboriti i suditi; no onaj koji me posla istinit je, i što sam čuo od njega, to ja zborim svijetu.”

\VS{27}Ne shvatiše da im govori o Ocu.

\VS{28}Isus im nato reče: “Kad uzdignete Sina Čovječjega, tada ćete upoznati da Ja jesam i da sam od sebe ne činim ništa, nego da onako zborim kako me naučio Otac.

\VS{29}Onaj koji me posla sa mnom je i ne ostavi me sama jer ja uvijek činim što je njemu milo.”

\VS{30}Na te njegove riječi mnogi povjerovaše u njega.

\VS{31}Tada Isus progovori Židovima koji mu povjerovaše: “Ako ostanete u mojoj riječi, uistinu, moji ste učenici;

\VS{32}upoznat ćete istinu i istina će vas osloboditi.”

\VS{33}Odgovore mu: “Potomstvo smo Abrahamovo i nikome nikada nismo robovali. Kako to ti govoriš: 'Postat ćete slobodni?'”

\VS{34}Odgovori im Isus: “Zaista, zaista, kažem vam: tko god čini grijeh, rob je grijeha.

\VS{35}Rob ne ostaje u kući zauvijek, a sin ostaje zauvijek.

\VS{36}Ako vas dakle Sin oslobodi, zbilja ćete biti slobodni.

\VS{37}Znam: potomstvo ste Abrahamovo, a ipak tražite da me ubijete jer moja riječ nema mjesta u vama.

\VS{38}Ja govorim što vidjeh kod Oca, a vi činite što čuste od svog oca.”

\VS{39}Odgovoriše mu: “Naš je otac Abraham”. Kaže im Isus: “Da ste djeca Abrahamova, djela biste Abrahamova činili.

\VS{40}A eto, tražite da ubijete mene, mene koji sam vam govorio istinu što sam je od Boga čuo. Takvo što Abraham nije učinio!

\VS{41}Vi činite djela oca svojega.” Rekoše mu: “Mi se nismo rodili iz preljuba, jedan nam je Otac - Bog.”

\VS{42}Reče im Isus: “Kad bi Bog bio vaš Otac, ljubili biste mene jer sam ja od Boga izišao i došao; nisam sam od sebe došao, nego on me posla.

\VS{43}Zašto moje besjede ne razumijete? Zato što niste kadri slušati moju riječ.

\VS{44}Vama je otac đavao i hoće vam se vršiti prohtjeve oca svoga. On bijaše čovjekoubojica od početka i ne stajaše u istini jer nema istine u njemu: kad govori laž, od svojega govori jer je lažac i otac laži.

\VS{45}A meni, jer istinu govorim, meni ne vjerujete.

\VS{46}Tko će mi od vas dokazati grijeh? Ako istinu govorim, zašto mi ne vjerujete?

\VS{47}Tko je od Boga, riječi Božje sluša; vi zato ne slušate jer niste od Boga.”

\VS{48}Odgovoriše mu Židovi: “Ne kažemo li pravo da si ti Samarijanac i da imaš zloduha?”

\VS{49}Odgovori Isus: “Ja nemam zloduha, nego častim svoga Oca, a vi me obeščašćujete.

\VS{50}No ja ne tražim svoje slave; ima tko traži i sudi.

\VS{51}Zaista, zaista, kažem vam: ako tko očuva moju riječ, neće vidjeti smrti dovijeka.”

\VS{52}Rekoše mu Židovi: “Sada vidimo da imaš zloduha. Abraham umrije, tako i proroci, a ti kažeš: 'Ako tko čuva moju riječ, neće okusiti smrti dovijeka.'

\VS{53}Zar si ti veći od oca našega Abrahama, koji je umro? Pa i proroci pomriješe. Kime se to praviš?”

\VS{54}Odgovori Isus: “Ako ja sam sebe slavim, slava moja nije ništa. Ima koji me slavi - Otac moj, a vi velite da je on vaš Bog,

\VS{55}no ne poznajete ga, a ja ga znam. Ako vam reknem da ga ne znam, bit ću lažac jednak vama. No znam ga i riječ njegovu čuvam.

\VS{56}Abraham, otac vaš, usklikta što će vidjeti moj Dan. I vidje i obradova se.”

\VS{57}Rekoše mu nato Židovi: “Ni pedeset ti još godina nije, a vidio si Abrahama?”

\VS{58}Reče im Isus: “Zaista, zaista, kažem vam: prije negoli Abraham posta, Ja jesam!”

\VS{59}Nato pograbiše kamenje da bace na nj. No Isus se sakri te iziđe iz Hrama.



\par }\Chap{9}{\PP \VerseOne{1}Prolazeći ugleda čovjeka slijepa od rođenja.

\VS{2}Zapitaše ga njegovi učenici: “Učitelju, tko li sagriješi, on ili njegovi roditelji te se slijep rodio?”

\VS{3}Odgovori Isus: “Niti sagriješi on niti njegovi roditelji, nego je to zato da se na njemu očituju djela Božja.”

\VS{4}“Dok je dan, treba da radimo djela onoga koji me posla. Dolazi noć, kad nitko ne može raditi.

\VS{5}Dok sam na svijetu, svjetlost sam svijeta.”

\VS{6}To rekavši, pljune na zemlju i od pljuvačke načini kal pa mu kalom premaza oči.

\VS{7}I reče mu: “Idi, operi se u kupalištu Siloamu!” - što znači “Poslanik.” Onaj ode, umije se pa se vrati gledajući.

\VS{8}Susjedi i oni koji su ga prije viđali kao prosjaka govorili su: “Nije li to onaj koji je sjedio i prosio?”

\VS{9}Jedni su govorili: “On je.” Drugi opet: “Nije, nego mu je sličan.” On je sam tvrdio: “Da, ja sam!”

\VS{10}Nato ga upitaše: “Kako su ti se otvorile oči?”

\VS{11}On odgovori: “Čovjek koji se zove Isus načini kal, premaza mi oči i reče mi: 'Idi u Siloam i operi se.' Odoh dakle, oprah se i progledah.”

\VS{12}Rekoše mu: “Gdje je on?” Odgovori: “Ne znam.”

\VS{13}Tada odvedoše toga bivšeg slijepca farizejima.

\VS{14}A toga dana kad Isus načini kal i otvori njegove oči, bijaše subota.

\VS{15}Farizeji ga počeše iznova ispitivati kako je progledao. On im reče: “Stavio mi kal na oči i ja se oprah - i evo vidim.”

\VS{16}Nato neki između farizeja rekoše: “Nije taj čovjek od Boga: ne pazi na subotu.” Drugi su pak govorili: “A kako bi jedan grešnik mogao činiti takva znamenja?” I nastade među njima podvojenost.

\VS{17}Zatim ponovno upitaju slijepca: “A što ti kažeš o njemu? Otvorio ti je oči!” On odgovori: “Prorok je!”

\VS{18}Židovi ipak ne vjerovahu da on bijaše slijep i da je progledao dok ne dozvaše roditelje toga koji je progledao

\VS{19}i upitaše ih: “Je li ovo vaš sin za kojega tvrdite da se slijep rodio? Kako sada vidi?”

\VS{20}Njegovi roditelji odvrate: “Znamo da je ovo naš sin i da se slijep rodio.

\VS{21}A kako sada vidi, to mi ne znamo; i tko mu je otvorio oči, ne znamo. Njega pitajte! Punoljetan je: neka sam o sebi govori!”

\VS{22}Rekoše tako njegovi roditelji jer su se bojali Židova. Židovi se doista već bijahu dogovorili da se iz sinagoge ima izopćiti svaki koji njega prizna Kristom.

\VS{23}Zbog toga rekoše njegovi roditelji: “Punoljetan je, njega pitajte!”

\VS{24}Pozvaše stoga po drugi put čovjeka koji bijaše slijep i rekoše mu: “Podaj slavu Bogu! Mi znamo da je taj čovjek grešnik!”

\VS{25}Nato im on odgovori: “Je li grešnik, ja ne znam. Jedno znam: slijep sam bio, a sada vidim.”

\VS{26}Rekoše mu opet: “Što ti učini? Kako ti otvori oči?”

\VS{27}Odgovori im: “Već vam rekoh i ne poslušaste me. Što opet hoćete čuti? Da ne kanite i vi postati njegovim učenicima?”

\VS{28}Nato ga oni izgrdiše i rekoše: “Ti si njegov učenik, a mi smo učenici Mojsijevi.

\VS{29}Mi znamo da je Mojsiju govorio Bog, a za ovoga ne znamo ni odakle je.”

\VS{30}Odgovori im čovjek: “Pa to i jest čudnovato da vi ne znate odakle je, a meni je otvorio oči.

\VS{31}Znamo da Bog grešnike ne uslišava; nego je li tko bogobojazan i vrši li njegovu volju, toga uslišava.

\VS{32}Odvijeka se nije čulo da bi tko otvorio oči slijepcu od rođenja.

\VS{33}Kad ovaj ne bi bio od Boga, ne bi mogao činiti ništa”.

\VS{34}Odgovore mu: “Sav si se u grijesima rodio, i ti nas da učiš?” i izbaciše ga.

\VS{35}Dočuo Isus da su onoga izbacili pa ga nađe i reče mu: “Ti vjeruješ u Sina Čovječjega?”

\VS{36}On odgovori: “A tko je taj, Gospodine, da vjerujem u njega?”

\VS{37}Reče mu Isus: “Vidio si ga! To je onaj koji govori s tobom!”

\VS{38}A on reče: “Vjerujem, Gospodine!” I baci se ničice preda nj.

\VS{39}Tada Isus reče: “Radi suda dođoh na ovaj svijet: da progledaju koji ne vide, a koji vide, da oslijepe!”

\VS{40}Čuli to neki od farizeja koji su bili s njime pa ga upitaju: “Zar smo i mi slijepi?”

\VS{41}Isus im odgovori: “Da ste slijepi, ne biste imali grijeha. No vi govorite: 'Vidimo' pa grijeh vaš ostaje.”



\par }\Chap{10}{\PP \VerseOne{1}“Zaista, zaista, kažem vam: tko god u ovčinjak ne ulazi na vrata, nego negdje drugdje preskače, kradljivac je i razbojnik.

\VS{2}A tko na vrata ulazi, pastir je ovaca.

\VS{3}Tome vratar otvara i ovce slušaju njegov glas. On ovce svoje zove imenom pa ih izvodi.

\VS{4}A kad sve svoje izvede, pred njima ide i ovce idu za njim jer poznaju njegov glas.

\VS{5}Za tuđincem, dakako, ne idu, već bježe od njega jer tuđinčeva glasa ne poznaju.”

\VS{6}Isus im kaza tu poredbu, ali oni ne razumješe što im htjede time kazati.

\VS{7}Stoga im Isus ponovno reče: “Zaista, zaista, kažem vam: ja sam vrata ovcama.

\VS{8}Svi koji dođoše prije mene, kradljivci su i razbojnici; ali ih ovce ne poslušaše.

\VS{9}Ja sam vrata. Kroza me tko uđe, spasit će se: i ulazit će i izlaziti i pašu nalaziti.

\VS{10}Kradljivac dolazi samo da ukrade, zakolje i pogubi. Ja dođoh da život imaju, u izobilju da ga imaju.”

\VS{11}“Ja sam pastir dobri. Pastir dobri život svoj polaže za ovce.

\VS{12}Najamnik - koji nije pastir i nije vlasnik ovaca - kad vidi vuka gdje dolazi, ostavlja ovce i bježi, a vuk ih grabi i razgoni:

\VS{13}najamnik je i nije mu do ovaca.

\VS{14}Ja sam pastir dobri i poznajem svoje i mene poznaju moje,

\VS{15}kao što mene poznaje Otac i ja poznajem Oca i život svoj polažem za ovce.

\VS{16}Imam i drugih ovaca, koje nisu iz ovog ovčinjaka. I njih treba da dovedem i glas će moj čuti i bit će jedno stado, jedan pastir.

\VS{17}Zbog toga me i ljubi Otac što polažem život svoj da ga opet uzmem.

\VS{18}Nitko mi ga ne oduzima, nego ja ga sam od sebe polažem. Vlast imam položiti ga, vlast imam opet uzeti ga. Tu zapovijed primih od Oca svoga.”

\VS{19}Među Židovima ponovno nasta podvojenost zbog tih riječi.

\VS{20}Mnogi su od njih govorili: “Zloduha ima pa mahnita! Što ga slušate?”

\VS{21}Drugi su govorili: “Nisu to riječi opsjednuta. Zar zloduh može slijepima oči otvoriti?”

\VS{22}Svetkovao se tada u Jeruzalemu Blagdan posvećenja. Bila je zima.

\VS{23}Isus je obilazio Hramom po trijemu Salomonovu.

\VS{24}Okružili ga Židovi i govorili mu: “Dokle ćeš nam dušu držati u neizvjesnosti? Ako si ti Krist, reci nam otvoreno!”

\VS{25}Isus im odgovori: “Rekoh vam pa ne vjerujete. Djela što ih ja činim u ime Oca svoga - ona svjedoče za mene.

\VS{26}Ali vi ne vjerujete jer niste od mojih ovaca.

\VS{27}Ovce moje slušaju glas moj; ja ih poznajem i one idu za mnom.

\VS{28}Ja im dajem život vječni te neće propasti nikada i nitko ih neće ugrabiti iz moje ruke.

\VS{29}Otac moj, koji mi ih dade, veći je od svih i nitko ih ne može ugrabiti iz ruke Očeve.

\VS{30}Ja i Otac jedno smo.”

\VS{31}Židovi ponovno pograbiše kamenje da ga kamenuju.

\VS{32}Isus im odgovori: “Mnoga vam dobra djela Očeva pokazah. Za koje me od tih djela kamenujete?”

\VS{33}Odgovoriše mu Židovi: “Zbog dobra te djela ne kamenujemo, nego zbog hule: što ti - čovjek - sebe Bogom praviš.”

\VS{34}Odgovori im Isus: “Nije li pisano u vašem Zakonu: Ja rekoh: bogovi ste!

\VS{35}Ako bogovima nazva one kojima je riječ Božja upravljena - a Pismo se ne može dokinuti -

\VS{36}kako onda vi onome kog Otac posveti i posla na svijet možete reći: 'Huliš!' - zbog toga što rekoh: 'Sin sam Božji!'

\VS{37}Ako ne činim djela Oca svoga, nemojte mi vjerovati.

\VS{38}Ali ako činim, sve ako meni i ne vjerujete, djelima vjerujte pa uvidite i upoznajte da je Otac u meni i ja u Ocu.”

\VS{39}Nato ga ponovno nastojahu uhvatiti, ali im on izmaknu iz ruku.

\VS{40}I ode ponovno na onu stranu Jordana - na mjesto gdje je prije Ivan krstio. I osta ondje.

\VS{41}A mnogi dođoše k njemu i rekoše mu: “Ivan doduše ne učini nijednog znamenja, ali se sve obistinilo što je rekao o ovome.”

\VS{42}Mnogi ondje povjerovaše u njega.



\par }\Chap{11}{\PP \VerseOne{1}Bijaše neki bolesnik, Lazar iz Betanije, iz sela Marije i sestre joj Marte.

\VS{2}Marija bijaše ono pomazala Gospodina pomašću i otrla mu noge svojom kosom. Njezin dakle brat Lazar bijaše bolestan.

\VS{3}Sestre stoga poručiše Isusu: “Gospodine, evo onaj koga ljubiš, bolestan je.”

\VS{4}Čuvši to, Isus reče: “Ta bolest nije na smrt, nego na slavu Božju, da se po njoj proslavi Sin Božji.”

\VS{5}A Isus ljubljaše Martu i njezinu sestru i Lazara.

\VS{6}Ipak, kad je čuo za njegovu bolest, ostade još dva dana u onome mjestu gdje se nalazio.

\VS{7}Istom nakon toga reče učenicima: “Pođimo opet u Judeju!”

\VS{8}Kažu mu učenici: “Učitelju, Židovi su sad tražili da te kamenuju, pa da opet ideš onamo?”

\VS{9}Odgovori Isus: “Nema li dan dvanaest sati? Hodi li tko danju, ne spotiče se jer vidi svjetlost ovoga svijeta.

\VS{10}Hodi li tko noću, spotiče se jer nema svjetlosti u njemu.”

\VS{11}To reče, a onda im dometnu: “Lazar, prijatelj naš, spava, no idem probuditi ga.”

\VS{12}Rekoše mu nato učenici: “Gospodine, ako spava, ozdravit će.”

\VS{13}No Isus to reče o njegovoj smrti, a oni pomisliše da govori o spavanju, o snu.

\VS{14}Tada im Isus reče posve otvoreno: “Lazar je umro.

\VS{15}Ja se radujem što ne bijah ondje, i to poradi vas - da uzvjerujete. Nego pođimo k njemu!”

\VS{16}Nato Toma zvani Blizanac reče suučenicima: “Hajdemo i mi da umremo s njime!”

\VS{17}Kad je dakle Isus stigao, nađe da je onaj već četiri dana u grobu.

\VS{18}Betanija bijaše blizu Jeruzalema otprilike petnaest stadija.

\VS{19}A mnogo Židova bijaše došlo tješiti Martu i Mariju zbog brata njihova.

\VS{20}Kad Marta doču da Isus dolazi, pođe mu u susret dok je Marija ostala u kući.

\VS{21}Marta reče Isusu: “Gospodine, da si bio ovdje, brat moj ne bi umro.

\VS{22}Ali i sada znam: što god zaišteš od Boga, dat će ti.”

\VS{23}Kaza joj Isus: “Uskrsnut će brat tvoj!”

\VS{24}A Marta mu odgovori: “Znam da će uskrsnuti o uskrsnuću, u posljednji dan.”

\VS{25}Reče joj Isus: “Ja sam uskrsnuće i život: tko u mene vjeruje, ako i umre, živjet će.

\VS{26}I tko god živi i vjeruje u mene, neće umrijeti nikada. Vjeruješ li ovo?”

\VS{27}Odgovori mu: “Da, Gospodine! Ja vjerujem da si ti Krist, Sin Božji, Onaj koji dolazi na svijet!”

\VS{28}Rekavši to ode, zovnu svoju sestru Mariju i reče joj krišom: “Učitelj je ovdje i zove te.”

\VS{29}A ona, čim doču, brzo ustane i pođe k njemu.

\VS{30}Isus još ne bijaše ušao u selo, nego je dotada bio na mjestu gdje ga je Marta susrela.

\VS{31}Kad Židovi, koji su s Marijom bili u kući i tješili je, vidješe kako je brzo ustala i izišla, pođoše za njom; mišljahu da ide na grob plakati.

\VS{32}A kad Marija dođe onamo gdje bijaše Isus i kad ga ugleda, baci mu se k nogama govoreći: “Gospodine, da si bio ovjde, brat moj ne bi umro.”

\VS{33}Kad Isus vidje kako plače ona i Židovi koji je dopratiše, potresen u duhu i uzbuđen

\VS{34}upita: “Kamo ste ga položili?” Odgovoriše mu: “Gospodine, dođi i pogledaj!”

\VS{35}I zaplaka Isus.

\VS{36}Nato su Židovi govorili: “Gle, kako ga je ljubio!”

\VS{37}A neki između njih rekoše: “Zar on, koji je slijepcu otvorio oči, nije mogao učiniti da ovaj ne umre?”

\VS{38}Isus onda, ponovno potresen, pođe grobu. Bila je to pećina, a na nju navaljen kamen.

\VS{39}Isus zapovjedi: “Odvalite kamen!” Kaže mu pokojnikova sestra Marta: “Gospodine, već zaudara. Ta četvrti je dan.”

\VS{40}Kaže joj Isus: “Nisam li ti rekao: budeš li vjerovala, vidjet ćeš slavu Božju?”

\VS{41}Odvališe dakle kamen. A Isus podiže oči i reče: “Oče, hvala ti što si me uslišao.

\VS{42}Ja sam znao da me svagda uslišavaš; no rekoh to zbog nazočnog mnoštva: da vjeruju da si me ti poslao.”

\VS{43}Rekavši to povika iza glasa: “Lazare, izlazi!”

\VS{44}I mrtvac iziđe, noge mu i ruke bile povezane povojima, a lice omotano ručnikom. Nato Isus reče: “Odriješite ga i pustite neka ide!”

\VS{45}Tada mnogi Židovi koji bijahu došli k Mariji, kad vidješe što Isus učini, povjerovaše u nj.

\VS{46}A neki od njih odu farizejima i pripovjede im što Isus učini.

\VS{47}Stoga glavari svećenički i farizeji sazvaše Vijeće. Govorili su: “Što da radimo? Ovaj čovjek čini mnoga znamenja.

\VS{48}Ako ga pustimo tako, svi će povjerovati u nj pa će doći Rimljani i oduzeti nam ovo mjesto i narod!”

\VS{49}A jedan od njih - Kajfa, veliki svećenik one godine - reče im: “Vi ništa ne znate.

\VS{50}I ne mislite kako je za vas bolje da jedan čovjek umre za narod, nego da sav narod propadne!”

\VS{51}To ne reče sam od sebe, nego kao veliki svećenik one godine prorokova da Isus ima umrijeti za narod;

\VS{52}ali ne samo za narod nego i zato da raspršene sinove Božje skupi u jedno.

\VS{53}Toga dana dakle odluče da ga ubiju.

\VS{54}Zbog toga se Isus više nije javno kretao među Židovima, nego je odatle otišao u kraj blizu pustinje, u grad koji se zove Efrajim. Tu se zadržavao s učenicima.

\VS{55}Bijaše blizu židovska Pasha i mnogi iz toga kraja uziđoše prije Pashe u Jeruzalem da se očiste.

\VS{56}Iskahu dakle Isusa te se stojeći u Hramu zapitkivahu: “Što vam se čini? Zar on ne kani doći na Blagdan?”

\VS{57}A glavari svećenički i farizeji izdadoše naredbu: ako tko sazna gdje je, neka dojavi da ga uhvate.



\par }\Chap{12}{\PP \VerseOne{1}Šest dana prije Pashe dođe Isus u Betaniju gdje bijaše Lazar koga je Isus uskrisio od mrtvih.

\VS{2}Ondje mu prirediše večeru. Marta posluživaše, a Lazar bijaše jedan od njegovih sustolnika.

\VS{3}Tada Marija uzme libru prave dragocjene nardove pomasti, pomaže Isusu noge i otare ih svojom kosom. I sva se kuća napuni mirisom pomasti.

\VS{4}Nato reče Juda Iškariotski, jedan od njegovih učenika, onaj koji ga je imao izdati:

\VS{5}“Zašto se ta pomast nije prodala za trista denara i razdala siromasima?”

\VS{6}To ne reče zbog toga što mu bijaše stalo do siromaha, nego što bijaše kradljivac: kako je imao kesu, kradom je uzimao što se u nju stavljalo.

\VS{7}Nato Isus odvrati: “Pusti je! Neka to izvrši za dan mog ukopa!

\VS{8}Jer siromahe imate uvijek uza se, a mene nemate uvijek.”

\VS{9}Silno mnoštvo Židova dozna da je Isus ondje pa se okupi, ne samo zbog Isusa, već i zato da vide Lazara kojega on bijaše uskrisio od mrtvih.

\VS{10}A glavari svećenički odlučiše i Lazara ubiti

\VS{11}jer su zbog njega mnogi Židovi odlazili i vjerovali u Isusa.

\VS{12}Kad je sutradan silan svijet koji dođe na Blagdan čuo da Isus dolazi u Jeruzalem,

\VS{13}uze palmove grančice i iziđe mu u susret. Vikahu: “Hosana! Blagoslovljen Onaj koji dolazi u ime Gospodnje! Kralj Izraelov.”

\VS{14}A Isus nađe magarčića i sjede na nj kao što je pisano:

\VS{15}Ne boj se, kćeri Sionska! Evo, kralj tvoj dolazi jašuć na mladetu magaričinu!

\VS{16}To učenici njegovi isprva ne razumješe. Ali pošto je Isus bio proslavljen, prisjetiše se da je to bilo o njemu napisano i da mu baš to učiniše.

\VS{17}Mnoštvo koje bijaše s njime kad Lazara pozva iz groba i uskrisi od mrtvih pronosilo je svjedočanstvo o tome.

\VS{18}Stoga mu je i izišao u susret silan svijet: pročulo se da je on učinio to znamenje.

\VS{19}Farizeji nato rekoše među sobom: “Vidite da ništa ne postižete. Eno, svijet ode za njim!”

\VS{20}A među onima koji su se došli klanjati na Blagdan bijahu i neki Grci.

\VS{21}Oni pristupe Filipu iz Betsaide galilejske pa ga zamole: “Gospodine, htjeli bismo vidjeti Isusa.”

\VS{22}Filip ode i kaže to Andriji pa Andrija i Filip odu i kažu Isusu.

\VS{23}Isus im odgovori: “Došao je čas da se proslavi Sin Čovječji.

\VS{24}Zaista, zaista, kažem vam: ako pšenično zrno, pavši na zemlju, ne umre, ostaje samo; ako li umre, donosi obilat rod.

\VS{25}Tko ljubi svoj život, izgubit će ga. A tko mrzi svoj život na ovome svijetu, sačuvat će ga za život vječni.

\VS{26}Ako mi tko hoće služiti, neka ide za mnom. I gdje sam ja, ondje će biti i moj služitelj. Ako mi tko hoće služiti, počastit će ga moj Otac.”

\VS{27}“Duša mi je sada potresena i što da kažem? Oče, izbavi me iz ovoga časa? No, zato dođoh u ovaj čas!

\VS{28}Oče, proslavi ime svoje!” Uto dođe glas s neba: “Proslavio sam i opet ću proslaviti!”

\VS{29}Mnoštvo koje je ondje stajalo i slušalo govoraše: “Zagrmjelo je!” Drugi govorahu: “Anđeo mu je zborio.”

\VS{30}Isus na to reče: “Ovaj glas nije bio poradi mene, nego poradi vas.”

\VS{31}“Sada je sud ovomu svijetu, sada će knez ovoga svijeta biti izbačen.

\VS{32}A ja kad budem uzdignut sa zemlje, sve ću privući k sebi.”

\VS{33}To reče da označi kakvom će smrću umrijeti.

\VS{34}Nato mu mnoštvo odgovori: “Mi smo iz Zakona čuli da Krist ostaje zauvijek. Kako onda ti govoriš da Sin Čovječji treba da bude uzdignut? Tko je taj Sin Čovječji?”

\VS{35}Isus im nato reče: “Još je malo vremena svjetlost među vama. Hodite dok imate svjetlost da vas ne obuzme tama. Tko hodi u tami, ne zna kamo ide.

\VS{36}Dok imate svjetlost, vjerujte u svjetlost da budete sinovi svjetlosti!” To Isus doreče, a onda ode i sakri se od njih.

\VS{37}Iako je Isus pred njima učinio tolika znamenja, oni ne povjerovaše u njega,

\VS{38}da se ispuni riječ koju kaza prorok Izaija: Gospodine! Tko povjerova našoj poruci? Kome li se otkri ruka Gospodnja?

\VS{39}Stoga i ne mogahu vjerovati, jer Izaija dalje kaže:

\VS{40}Zaslijepi im oči, stvrdnu srca; da očima ne vide, srcem ne razumiju te se ne obrate pa ih ozdravim.

\VS{41}Reče to Izaija jer je vidio slavu njegovu te o njemu zborio.

\VS{42}Ipak, mnogi su i od glavara vjerovali u njega, ali zbog farizeja nisu to priznavali: da ne budu izopćeni iz sinagoge.

\VS{43}Jer više im je bilo do slave ljudske, nego do slave Božje.

\VS{44}A Isus povika: “Tko u mene vjeruje, ne vjeruje u mene, nego u onoga koji me posla;

\VS{45}i tko vidi mene, vidi onoga koji me posla.

\VS{46}Ja - Svjetlost - dođoh na svijet da nijedan koji u mene vjeruje u tami ne ostane.

\VS{47}I sluša li tko moje riječi, a ne čuva ih, ja ga ne sudim. Ja nisam došao suditi svijetu, nego svijet spasiti.

\VS{48}Tko mene odbacuje i riječi mojih ne prima, ima svoga suca: riječ koju sam zborio - ona će mu suditi u posljednji dan.

\VS{49}Jer nisam ja zborio sam od sebe, nego onaj koji me posla - Otac - on mi dade zapovijed što da kažem, što da zborim.

\VS{50}I znam: zapovijed njegova jest život vječni. Što ja dakle zborim, tako zborim kako mi je rekao Otac.”



\par }\Chap{13}{\PP \VerseOne{1}Bijaše pred blagdan Pashe. Isus je znao da je došao njegov čas da prijeđe s ovoga svijeta Ocu, budući da je ljubio svoje, one u svijetu, do kraja ih je ljubio.

\VS{2}I za večerom je đavao već bio ubacio u srce Judi Šimuna Iškariotskoga da ga izda.

\VS{3}A Isus je znao da mu je Otac sve predao u ruke i da je od Boga izišao te da k Bogu ide pa

\VS{4}usta od večere, odloži haljine, uze ubrus i opasa se.

\VS{5}Nalije zatim vodu u praonik i počne učenicima prati noge i otirati ih ubrusom kojim je bio opasan.

\VS{6}Dođe tako do Šimuna Petra. A on će mu: “Gospodine! Zar ti da meni pereš noge?”

\VS{7}Odgovori mu Isus: “Što ja činim, ti sada ne znaš, ali shvatit ćeš poslije.”

\VS{8}Reče mu Petar: “Nećeš mi prati nogu nikada!” Isus mu odvrati: “Ako te ne operem, nećeš imati dijela sa mnom.”

\VS{9}Nato će mu Šimun Petar: “Gospodine, onda ne samo noge, nego i ruke i glavu!”

\VS{10}Kaže mu Isus: “Tko je okupan, ne treba drugo da opere nego noge - i sav je čist! I vi ste čisti, ali ne svi!”

\VS{11}Jer znao je tko će ga izdati. Stoga je i rekao: “Niste svi čisti.”

\VS{12}Kad im dakle opra noge, uze svoje haljine, opet sjede i reče im: “Razumijete li što sam vam učinio?

\VS{13}Vi me zovete Učiteljem i Gospodinom. Pravo velite jer to i jesam!

\VS{14}Ako dakle ja - Gospodin i Učitelj - vama oprah noge, treba da i vi jedni drugima perete noge.

\VS{15}Primjer sam vam dao da i vi činite kao što ja vama učinih.”

\VS{16}Zaista, zaista, kažem vam: nije sluga veći od gospodara niti poslanik od onoga koji ga posla.

\VS{17}Ako to znate, blago vama budete li tako i činili!”

\VS{18}“Ne govorim o svima vama! Ja znam koje izabrah! Ali - neka se ispuni Pismo: Koji blaguje kruh moj, petu na me podiže.”

\VS{19}“Već vam sada kažem, prije negoli se dogodi, da kad se dogodi vjerujete da Ja jesam.

\VS{20}Zaista, zaista, kažem vam: Tko primi onoga kojega ja šaljem, mene prima. A tko mene primi, prima onoga koji je mene poslao.”

\VS{21}Rekavši to, potresen u duhu Isus posvjedoči: “Zaista, zaista, kažem vam: jedan će me od vas izdati!”

\VS{22}Učenici se zgledahu među sobom u nedoumici o kome to govori.

\VS{23}A jedan od njegovih učenika - onaj kojega je Isus ljubio - bijaše za stolom Isusu do krila.

\VS{24}Šimun Petar dade mu znak i reče: “Pitaj tko je taj o kome govori.”

\VS{25}Ovaj se privine Isusu uz prsa i upita: “Gospodine, tko je taj?”

\VS{26}Isus odgovori: “Onaj je kome ja dadnem umočen zalogaj.”

\VS{27}Tada umoči zalogaj, uze ga i dade Judi Šimuna Iškariotskoga. Nakon zalogaja uđe u nj Sotona. Nato mu Isus reče: “Što činiš, učini brzo!”

\VS{28}Nijedan od sustolnika nije razumio zašto mu je to rekao.

\VS{29}Budući da je Juda imao kesu, neki su mislili da mu je Isus rekao: “Kupi što nam treba za blagdan!” - ili neka poda nešto siromasima.

\VS{30}On dakle uzme zalogaj i odmah iziđe. A bijaše noć.

\VS{31}Pošto Juda iziđe, reče Isus: “Sada je proslavljen Sin Čovječji i Bog se proslavio u njemu!

\VS{32}Ako se Bog proslavio u njemu, i njega će Bog proslaviti u sebi, i uskoro će ga proslaviti!

\VS{33}Dječice, još sam malo s vama. Tražit ćete me, ali kao što rekoh Židovima, kažem sada i vama: kamo ja odlazim, vi ne možete doći.

\VS{34}Zapovijed vam novu dajem: ljubite jedni druge; kao što sam ja ljubio vas tako i vi ljubite jedni druge.

\VS{35}Po ovom će svi znati da ste moji učenici: ako budete imali ljubavi jedni za druge.”

\VS{36}Kaže mu Šimun Petar: “Gospodine, kamo to odlaziš?” Isus mu odgovori: “Kamo ja odlazim, ti zasad ne možeš poći za mnom. No poći ćeš poslije.”

\VS{37}Nato će mu Petar: “Gospodine, a zašto sada ne bih mogao poći za tobom? Život ću svoj položiti za tebe!”

\VS{38}Odgovori Isus: “Život ćeš svoj položiti za mene? Zaista, zaista, kažem ti: Pijetao neće zapjevati dok me triput ne zatajiš.”



\par }\Chap{14}{\PP \VerseOne{1}“Neka se ne uznemiruje srce vaše! Vjerujte u Boga i u mene vjerujte!

\VS{2}U domu Oca mojega ima mnogo stanova. Da nema, zar bih vam rekao: 'Idem pripraviti vam mjesto'?

\VS{3}Kad odem i pripravim vam mjesto, ponovno ću doći i uzeti vas k sebi da i vi budete gdje sam ja.

\VS{4}A kamo ja odlazim, znate put.”

\VS{5}Reče mu Toma: “Gospodine, ne znamo kamo odlaziš. Kako onda možemo put znati?”

\VS{6}Odgovori mu Isus: “Ja sam Put i Istina i Život: nitko ne dolazi Ocu osim po meni.

\VS{7}Da ste upoznali mene, i Oca biste moga upoznali. Od sada ga i poznajete i vidjeli ste ga.”

\VS{8}Kaže mu Filip: “Gospodine, pokaži nam Oca i dosta nam je!”

\VS{9}Nato će mu Isus: “Filipe, toliko sam vremena s vama i još me ne poznaš?” “Tko je vidio mene, vidio je i Oca. Kako ti onda kažeš: 'Pokaži nam Oca'?

\VS{10}Ne vjeruješ li da sam ja u Ocu i Otac u meni? Riječi koje vam govorim, od sebe ne govorim: Otac koji prebiva u meni čini djela svoja.

\VS{11}Vjerujte mi: ja sam u Ocu i Otac u meni. Ako ne inače, zbog samih djela vjerujte.

\VS{12}Zaista, zaista, kažem vam: Tko vjeruje u mene, činit će djela koja ja činim; da veća će od njih činiti jer ja odlazim Ocu.

\VS{13}I što god zaištete u moje ime, učinit ću, da se proslavi Otac u Sinu.

\VS{14}Ako me što zaištete u moje ime, učinit ću.”

\VS{15}“Ako me ljubite, zapovijedi ćete moje čuvati.

\VS{16}I ja ću moliti Oca i on će vam dati drugoga Branitelja da bude s vama zauvijek:

\VS{17}Duha Istine, kojega svijet ne može primiti jer ga ne vidi i ne poznaje. Vi ga poznajete jer kod vas ostaje i u vama je.

\VS{18}Neću vas ostaviti kao siročad; doći ću k vama.

\VS{19}Još malo i svijet me više neće vidjeti, no vi ćete me vidjeti jer ja živim i vi ćete živjeti.

\VS{20}U onaj ćete dan spoznati da sam ja u Ocu svom i vi u meni i ja u vama.

\VS{21}Tko ima moje zapovijedi i čuva ih, taj me ljubi; a tko mene ljubi, njega će ljubiti Otac moj, i ja ću ljubiti njega i njemu se očitovati.”

\VS{22}Kaže mu Juda, ne Iškariotski: “Gospodine, kako to da ćeš se očitovati nama, a ne svijetu?”

\VS{23}Odgovori mu Isus: “Ako me tko ljubi, čuvat će moju riječ pa će i Otac moj ljubiti njega i k njemu ćemo doći i kod njega se nastaniti.

\VS{24}Tko mene ne ljubi, riječi mojih ne čuva. A riječ koju slušate nije moja, nego Oca koji me posla.

\VS{25}To sam vam govorio dok sam boravio s vama.

\VS{26}Branitelj - Duh Sveti, koga će Otac poslati u moje ime, poučavat će vas o svemu i dozivati vam u pamet sve što vam ja rekoh.

\VS{27}Mir vam ostavljam, mir vam svoj dajem. Dajem vam ga, ali ne kao što svijet daje. Neka se ne uznemiruje vaše srce i neka se ne straši.

\VS{28}Čuli ste, rekoh vam: 'Odlazim i vraćam se k vama.' Kad biste me ljubili, radovali biste se što idem Ocu jer Otac je veći od mene.

\VS{29}Kazao sam vam to sada, prije negoli se dogodi, da vjerujete kad se dogodi.

\VS{30}Neću više s vama mnogo govoriti jer dolazi knez svijeta. Protiv mene ne može on ništa.

\VS{31}Ali neka svijet upozna da ja ljubim Oca i da tako činim kako mi je zapovjedio Otac. Ustanite, pođimo odavde!”



\par }\Chap{15}{\PP \VerseOne{1}“Ja sam istinski trs, a Otac moj - vinogradar.

\VS{2}Svaku lozu na meni koja ne donosi roda on siječe, a svaku koja rod donosi čisti da više roda donese.

\VS{3}Vi ste već očišćeni po riječi koju sam vam zborio.

\VS{4}Ostanite u meni i ja u vama. Kao što loza ne može donijeti roda sama od sebe, ako ne ostane na trsu, tako ni vi ako ne ostanete u meni.

\VS{5}Ja sam trs, vi loze. Tko ostaje u meni i ja u njemu, taj donosi mnogo roda. Uistinu, bez mene ne možete učiniti ništa.

\VS{6}Ako tko ne ostane u meni, izbace ga kao lozu i usahne. Takve onda skupe i bace u oganj te gore.

\VS{7}Ako ostanete u meni i riječi moje ako ostanu u vama, što god hoćete, ištite i bit će vam.

\VS{8}Ovim se proslavlja Otac moj: da donosite mnogo roda i da budete moji učenici.

\VS{9}Kao što je Otac ljubio mene tako sam i ja ljubio vas; ostanite u mojoj ljubavi.

\VS{10}Budete li čuvali moje zapovijedi, ostat ćete u mojoj ljubavi; kao što sam i ja čuvao zapovijedi Oca svoga te ostajem u ljubavi njegovoj.

\VS{11}To sam vam govorio da moja radost bude u vama i da vaša radost bude potpuna.

\VS{12}Ovo je moja zapovijed: ljubite jedni druge kao što sam ja vas ljubio!

\VS{13}Veće ljubavi nitko nema od ove: da tko život svoj položi za svoje prijatelje.

\VS{14}Vi ste prijatelji moji ako činite što vam zapovijedam.

\VS{15}Više vas ne zovem slugama jer sluga ne zna što radi njegov gospodar; vas sam nazvao prijateljima jer vam priopćih sve što sam čuo od Oca svoga.

\VS{16}Ne izabraste vi mene, nego ja izabrah vas i postavih vas da idete i rod donosite i rod vaš da ostane te vam Otac dadne što ga god zaištete u moje ime.

\VS{17}Ovo vam zapovijedam: da ljubite jedni druge.”

\VS{18}“Ako vas svijet mrzi, znajte da je mene mrzio prije nego vas.

\VS{19}Kad biste bili od svijeta, svijet bi svoje ljubio; no budući da niste od svijeta, nego sam vas ja izabrao iz svijeta, zbog toga vas svijet mrzi.

\VS{20}Sjećajte se riječi koju vam rekoh: 'Nije sluga veći od svoga gospodara.' Ako su mene progonili, i vas će progoniti; ako su moju riječ čuvali, da vašu će čuvati.

\VS{21}A sve će to poduzimati protiv vas poradi imena moga jer ne znaju onoga koji mene posla.

\VS{22}Da nisam došao i da im nisam govorio, ne bi imali grijeha; no sada nemaju izgovora za svoj grijeh.

\VS{23}Tko mene mrzi, mrzi i Oca mojega.

\VS{24}Da nisam učinio među njima djela kojih nitko drugi ne čini, ne bi imali grijeha; a sada vidješe pa ipak zamrziše i mene i Oca mojega.

\VS{25}No neka se ispuni riječ napisana u njihovu Zakonu: Mrze me nizašto.

\VS{26}A kada dođe Branitelj koga ću vam poslati od Oca - Duh Istine koji od Oca izlazi - on će svjedočiti za mene.

\VS{27}I vi ćete svjedočiti jer ste od početka sa mnom.



\par }\Chap{16}{\PP \VerseOne{1}To sam vam govorio da se ne sablaznite.

\VS{2}Izopćavat će vas iz sinagoga. Štoviše, dolazi čas kad će svaki koji vas ubije misliti da služi Bogu.

\VS{3}A to će činiti jer ne upoznaše ni Oca ni mene.

\VS{4}Govorio sam vam ovo da se, kada dođe vrijeme, sjetite da sam vam rekao.” “S početka vam ne rekoh ovo jer bijah s vama.

\VS{5}A sada odlazim k onome koji me posla i nitko me od vas ne pita: 'Kamo ideš?'

\VS{6}Naprotiv, žalošću se ispunilo vaše srce što vam ovo kazah.

\VS{7}No kažem vam istinu: bolje je za vas da ja odem: jer ako ne odem, Branitelj neće doći k vama; ako pak odem, poslat ću ga k vama.

\VS{8}A kad on dođe, pokazat će svijetu što je grijeh, što li pravednost, a što osuda:

\VS{9}grijeh je što ne vjeruju u mene;

\VS{10}pravednost - što odlazim k Ocu i više me ne vidite;

\VS{11}a osuda - što je knez ovoga svijeta osuđen.

\VS{12}Još vam mnogo imam kazati, ali sada ne možete nositi.

\VS{13}No kada dođe on - Duh Istine - upućivat će vas u svu istinu; jer neće govoriti sam od sebe, nego će govoriti što čuje i navješćivat će vam ono što dolazi.

\VS{14}On će mene proslavljati jer će od mojega uzimati i navješćivati vama.

\VS{15}Sve što ima Otac, moje je. Zbog toga vam rekoh: od mojega uzima i - navješćivat će vama.”

\VS{16}“Malo, i više me nećete vidjeti; i opet malo, pa ćete me vidjeti.”

\VS{17}Nato se neki od učenika zapitkivahu: “Što je to što nam kaže: 'Malo, i nećete me vidjeti, i opet malo, pa ćete me vidjeti' i 'Odlazim Ocu'?”

\VS{18}Govorahu dakle: “Što je to što kaže 'Malo'? Ne znamo što govori.”

\VS{19}Isus spozna da su ga htjeli pitati pa im reče: “Pitate se među sobom o tome što kazah: 'Malo, i nećete me vidjeti; i opet malo, pa ćete me vidjeti'?

\VS{20}Zaista, zaista, kažem vam: vi ćete plakati i jaukati, a svijet će se veseliti. Vi ćete se žalostiti, ali žalost će se vaša okrenuti u radost.

\VS{21}Žena kad rađa, žalosna je jer je došao njezin čas; ali kad rodi djetešce, ne spominje se više muke od radosti što se čovjek rodio na svijet.

\VS{22}Tako dakle i vi: sad ste u žalosti, no ja ću vas opet vidjeti; i srce će vam se radovati i radosti vaše nitko vam oteti neće.

\VS{23}U onaj me dan nećete ništa više pitati. Zaista, zaista, kažem vam: što god zaištete u Oca, dat će vam u moje ime.

\VS{24}Dosad niste iskali ništa u moje ime. Ištite i primit ćete da radost vaša bude potpuna!”

\VS{25}“To sam vam govorio u poredbama. Dolazi čas kad vam više neću govoriti u poredbama, nego ću vam otvoreno navješćivati Oca.

\VS{26}U onaj dan iskat ćete u moje ime i ne velim vam da ću ja moliti Oca za vas.

\VS{27}Ta sam vas Otac ljubi jer vi ste mene ljubili i vjerovali da sam ja od Boga izišao.

\VS{28}Izišao sam od Oca i došao na svijet. Opet ostavljam svijet i odlazim Ocu.”

\VS{29}Kažu mu učenici: “Evo, sad otvoreno zboriš i nikakvon se poredbom ne služiš.

\VS{30}Sada znamo da sve znaš i ne treba da te tko pita. Stoga vjerujemo da si izišao od Boga.”

\VS{31}Odgovori im Isus: “Sada vjerujete?

\VS{32}Evo dolazi čas i već je došao: raspršit ćete se svaki na svoju stranu i mene ostaviti sama. No ja nisam sam jer Otac je sa mnom.

\VS{33}To vam rekoh da u meni mir imate. U svijetu imate muku, ali hrabri budite - ja sam pobijedio svijet!”



\par }\Chap{17}{\PP \VerseOne{1}To Isus doreče, a onda podiže oči k nebu i progovori: “Oče, došao je čas: proslavi Sina svoga da Sin proslavi tebe

\VS{2}i da vlašću koju si mu dao nad svakim tijelom dade život vječni svima koje si mu dao.

\VS{3}A ovo je život vječni: da upoznaju tebe, jedinoga istinskog Boga, i koga si poslao - Isusa Krista.

\VS{4}Ja tebe proslavih na zemlji dovršivši djelo koje si mi dao izvršiti.

\VS{5}A sada ti, Oče, proslavi mene kod sebe onom slavom koju imadoh kod tebe prije negoli je svijeta bilo.

\VS{6}Objavio sam ime tvoje ljudima koje si mi dao od svijeta. Tvoji bijahu, a ti ih meni dade i riječ su tvoju sačuvali.

\VS{7}Sad upoznaše da je od tebe sve što si mi dao

\VS{8}jer riječi koje si mi dao njima predadoh i oni ih primiše i uistinu spoznaše da sam od tebe izišao te povjerovaše da si me ti poslao.

\VS{9}Ja za njih molim; ne molim za svijet, nego za one koje si mi dao jer su tvoji.

\VS{10}I sve moje tvoje je, i tvoje moje, i ja se proslavih u njima.

\VS{11}Ja više nisam u svijetu, no oni su u svijetu, a ja idem k tebi. Oče sveti, sačuvaj ih u svom imenu koje si mi dao: da budu jedno kao i mi.

\VS{12}Dok sam ja bio s njima, ja sam ih čuvao u tvom imenu, njih koje si mi dao; i štitio ih, te nijedan od njih ne propade osim sina propasti, da se Pismo ispuni.

\VS{13}A sada k tebi idem i ovo govorim u svijetu da imaju puninu moje radosti u sebi.

\VS{14}Ja sam im predao tvoju riječ, a svijet ih zamrzi jer nisu od svijeta kao što ni ja nisam od svijeta.

\VS{15}Ne molim te da ih uzmeš sa svijeta, nego da ih očuvaš od Zloga.

\VS{16}Oni nisu od svijeta kao što ni ja nisam od svijeta.

\VS{17}Posveti ih u istini: tvoja je riječ istina.

\VS{18}Kao što ti mene posla u svijet tako i ja poslah njih u svijet.

\VS{19}I za njih posvećujem samog sebe da i oni budu posvećeni u istini.

\VS{20}Ne molim samo za ove nego i za one koji će na njihovu riječ vjerovati u mene:

\VS{21}da svi budu jedno kao što ti, Oče, u meni i ja u tebi, neka i oni u nama budu da svijet uzvjeruje da si me ti poslao.

\VS{22}I slavu koju si ti dao meni ja dadoh njima: da budu jedno kao što smo mi jedno -

\VS{23}ja u njima i ti u meni, da tako budu savršeno jedno da svijet upozna da si me ti poslao i ljubio njih kao što si mene ljubio.

\VS{24}Oče, hoću da i oni koje si mi dao budu gdje sam ja, da i oni budu sa mnom: da gledaju moju slavu, slavu koju si mi dao jer si me ljubio prije postanka svijeta.

\VS{25}Oče pravedni, svijet te nije upoznao, ja te upoznah; a i ovi upoznaše da si me ti poslao.

\VS{26}I njima sam očitovao tvoje ime, i još ću očitovati, da ljubav kojom si ti mene ljubio bude u njima - i ja u njima.”



\par }\Chap{18}{\PP \VerseOne{1}To rekavši, zaputi se Isus sa svojim učenicima na drugu stranu potoka Cedrona. Ondje bijaše vrt u koji uđe Isus i njegovi učenici.

\VS{2}A poznavaše to mjesto i Juda, njegov izdajica, jer se Isus tu često sastajao sa svojim učenicima.

\VS{3}Juda onda uze četu i od svećeničkih glavara i farizeja sluge te dođe onamo sa zubljama, svjetiljkama i oružjem.

\VS{4}Znajući sve što će s njim biti, istupi Isus naprijed te ih upita: “Koga tražite?”

\VS{5}Odgovore mu: “Isusa Nazarećanina.” Reče im Isus: “Ja sam!” A stajaše s njima i Juda, njegov izdajica.

\VS{6}Kad im dakle reče: “Ja sam!” - oni ustuknuše i popadaše na zemlju.

\VS{7}Ponovno ih tada upita: “Koga tražite?” Oni odgovore: “Isusa Nazarećanina.”

\VS{8}Isus odvrati: “Rekoh vam da sam ja. Ako dakle mene tražite, pustite ove da odu” -

\VS{9}da se ispuni riječ koju reče: “Ne izgubih ni jednoga od onih koje si mi dao.”

\VS{10}A Šimun Petar isuče mač koji je imao uza se pa udari slugu velikoga svećenika i odsiječe mu desno uho. Sluga se zvao Malho.

\VS{11}Nato Isus reče Petru: “Djeni mač u korice! Čašu koju mi dade Otac zar da ne pijem?”

\VS{12}Tada četa, zapovjednik i židovski sluge uhvatiše Isusa te ga svezaše.

\VS{13}Odvedoše ga najprije Ani jer on bijaše tast Kajfe, velikoga svećenika one godine.

\VS{14}Kajfa pak ono svjetova Židove: “Bolje da jedan čovjek umre za narod.”

\VS{15}Za Isusom su išli Šimun Petar i drugi učenik. Taj učenik bijaše poznat s velikim svećenikom pa s Isusom uđe u dvorište velikoga svećenika.

\VS{16}Petar osta vani kod vrata. Tada taj drugi učenik, znanac velikoga svećenika, iziđe i reče vratarici te uvede Petra.

\VS{17}Nato će sluškinja, vratarica, Petru: “Da nisi i ti od učenika toga čovjeka?” On odvrati: “Nisam!”

\VS{18}A stajahu ondje sluge i stražari, raspirivahu žeravicu jer bijaše studeno i grijahu se. S njima je stajao i Petar i grijao se.

\VS{19}Veliki svećenik zapita Isusa o njegovim učenicima i o njegovu nauku.

\VS{20}Odgovori mu Isus: “Ja sam javno govorio svijetu. Uvijek sam naučavao u sinagogi i u Hramu gdje se skupljaju svi Židovi. Ništa nisam u tajnosti govorio.

\VS{21}Zašto mene pitaš? Pitaj one koji su slušali što sam im govorio. Oni eto znaju što sam govorio.”

\VS{22}Na te njegove riječi jedan od nazočnih slugu pljusne Isusa govoreći: “Tako li odgovaraš velikom svećeniku?”

\VS{23}Odgovori mu Isus: “Ako sam krivo rekao, dokaži da je krivo! Ako li pravo, zašto me udaraš?”

\VS{24}Ana ga zatim posla svezana Kajfi, velikom svećeniku.

\VS{25}Šimun Petar stajao je ondje i grijao se. Rekoše mu: “Da nisi i ti od njegovih učenika?” On zanijeka: “Nisam!”

\VS{26}Nato će jedan od slugu velikog svećenika, rođak onoga komu je Petar bio odsjekao uho: “Nisam li te ja vidio u vrtu s njime?”

\VS{27}I Petar opet zanijeka, a pijetao odmah zapjeva.

\VS{28}Nato odvedoše Isusa od Kajfe u dvor upraviteljev. Bilo je rano jutro. I oni ne uđoše da se ne okaljaju, već da mognu blagovati pashu.

\VS{29}Pilat tada iziđe pred njih i upita: “Kakvu tužbu iznosite protiv ovoga čovjeka?”

\VS{30}Odgovore mu: “Kad on ne bi bio zločinac, ne bismo ga predali tebi.”

\VS{31}Reče im nato Pilat: “Uzmite ga vi i sudite mu po svom zakonu.” Odgovoriše mu Židovi: “Nama nije dopušteno nikoga pogubiti” -

\VS{32}da se ispuni riječ Isusova kojom je označio kakvom mu je smrću umrijeti.

\VS{33}Nato Pilat uđe opet u dvor, pozove Isusa i upita ga: “Ti li si židovski kralj?”

\VS{34}Isus odgovori: “Govoriš li ti to sam od sebe ili ti to drugi rekoše o meni?”

\VS{35}Pilat odvrati: “Zar sam ja Židov? Tvoj narod i glavari svećenički predadoše te meni. Što si učinio?”

\VS{36}Odgovori Isus: “Kraljevstvo moje nije od ovoga svijeta. Kad bi moje kraljevstvo bilo od ovoga svijeta, moje bi se sluge borile da ne budem predan Židovima. Ali kraljevstvo moje nije odavde.”

\VS{37}Nato mu reče Pilat: “Ti si dakle kralj?” Isus odgovori: “Ti kažeš: ja sam kralj. Ja sam se zato rodio i došao na svijet da svjedočim za istinu. Tko je god od istine, sluša moj glas.”

\VS{38}Reče mu Pilat: “Što je istina?”

\VS{39}Rekavši to, opet iziđe pred Židove i reče im: “Ja ne nalazim na njemu nikakve krivice. A u vas je običaj da vam o Pashi nekoga pustim. Hoćete li dakle da vam pustim kralja židovskoga?”

\VS{40}Povikaše nato opet: “Ne toga, nego Barabu!” A Baraba bijaše razbojnik.



\par }\Chap{19}{\PP \VerseOne{1}Tada Pilat uze i izbičeva Isusa.

\VS{2}A vojnici spletoše vijenac od trnja i staviše mu ga na glavu; i zaogrnuše ga grimiznim plaštem.

\VS{3}I prilazili su mu i govorili: “Zdravo kralju židovski!” I pljuskali su ga.

\VS{4}A Pilat ponovno iziđe i reče im: “Evo vam ga izvodim da znate: ne nalazim na njemu nikakve krivice.”

\VS{5}Iziđe tada Isus s trnovim vijencem, u grimiznom plaštu. A Pilat im kaže: “Evo čovjeka!”

\VS{6}I kad ga ugledaše glavari svećenički i sluge, povikaše: “Raspni, raspni!” Kaže im Pilat: “Uzmite ga vi i raspnite jer ja ne nalazim na njemu krivice.”

\VS{7}Odgovoriše mu Židovi: “Mi imamo Zakon i po Zakonu on mora umrijeti jer se pravio Sinom Božjim.”

\VS{8}Kad je Pilat čuo te riječi, još se više prestraši

\VS{9}pa ponovno uđe u dvor i kaže Isusu: “Odakle si ti?” No Isus mu ne dade odgovora.

\VS{10}Tada mu Pilat reče: “Zar meni ne odgovaraš? Ne znaš li da imam vlast da te pustim i da imam vlast da te razapnem?”

\VS{11}Odgovori mu Isus: “Ne bi imao nada mnom nikakve vlasti da ti nije dano odozgor. Zbog toga ima veći grijeh onaj koji me predao tebi.”

\VS{12}Od tada ga je Pilat nastojao pustiti. No Židovi vikahu: “Ako ovoga pustiš, nisi prijatelj caru. Tko se god pravi kraljem, protivi se caru.”

\VS{13}Čuvši te riječi, Pilat izvede Isusa i posadi na sudačku stolicu na mjestu koje se zove Litostrotos - Pločnik, hebrejski Gabata -

\VS{14}a bijaše upravo priprava za Pashu, oko šeste ure - i kaže Židovima: “Evo kralja vašega!”

\VS{15}Oni na to povikaše: “Ukloni! Ukloni! Raspni ga!” Kaže im Pilat: “Zar kralja vašega da razapnem?” Odgovoriše glavari svećenički: “Mi nemamo kralja osim cara!”

\VS{16}Tada im ga preda da se razapne. Uzeše dakle Isusa.

\VS{17}I noseći svoj križ, iziđe on na mjesto zvano Lubanjsko, hebrejski Golgota.

\VS{18}Ondje ga razapeše, a s njim i drugu dvojicu, s jedne i druge strane, a Isusa u sredini.

\VS{19}A napisa Pilat i natpis te ga postavi na križ. Bilo je napisano: “Isus Nazarećanin, kralj židovski.”

\VS{20}Taj su natpis čitali mnogi Židovi jer mjesto gdje je Isus bio raspet bijaše blizu grada, a bilo je napisano hebrejski, latinski i grčki.

\VS{21}Nato glavari svećenički rekoše Pilatu: “Nemoj pisati: 'Kralj židovski', nego da je on rekao: 'Kralj sam židovski.'”

\VS{22}Pilat odgovori: “Što napisah, napisah!”

\VS{23}Vojnici pak, pošto razapeše Isusa, uzeše njegove haljine i razdijeliše ih na četiri dijela - svakom vojniku po dio. A uzeše i donju haljinu, koja bijaše nešivena, otkana u komadu odozgor dodolje.

\VS{24}Rekoše zato među sobom: “Ne derimo je, nego bacimo za nju kocku pa komu dopane” - da se ispuni Pismo koje veli: Razdijeliše među se haljine moje, za odjeću moju baciše kocku. I vojnici učiniše tako.

\VS{25}Uz križ su Isusov stajale majka njegova, zatim sestra njegove majke, Marija Kleofina, i Marija Magdalena.

\VS{26}Kad Isus vidje majku i kraj nje učenika kojega je ljubio, reče majci: “Ženo! Evo ti sina!” Zatim reče učeniku: “Evo ti majke!”

\VS{27}I od toga časa uze je učenik k sebi.

\VS{28}Nakon toga, kako je Isus znao da je sve dovršeno, da bi se ispunilo Pismo, reče: “Žedan sam.”

\VS{29}A ondje je stajala posuda puna octa. I natakoše na izopovu trsku spužvu natopljenu octom pa je primakoše njegovim ustima.

\VS{30}Čim Isus uze ocat, reče: “Dovršeno je!” I prignuvši glavu, preda duh.

\VS{31}Kako bijaše Priprava, da ne bi tijela ostala na križu subotom, jer velik je dan bio one subote, Židovi zamoliše Pilata da se raspetima prebiju golijeni i da se skinu.

\VS{32}Dođoše dakle vojnici i prebiše golijeni prvomu i drugomu koji su s Isusom bili raspeti.

\VS{33}Kada dođoše do Isusa i vidješe da je već umro, ne prebiše mu golijeni,

\VS{34}nego mu jedan od vojnika kopljem probode bok i odmah poteče krv i voda.

\VS{35}Onaj koji je vidio svjedoči i istinito je svjedočanstvo njegovo. On zna da govori istinu da i vi vjerujete

\VS{36}jer se to dogodilo da se ispuni Pismo: Nijedna mu se kost neće slomiti.

\VS{37}I drugo opet Pismo veli: Gledat će onoga koga su proboli.

\VS{38}Nakon toga Josip iz Arimateje, koji je - kriomice, u strahu od Židova - bio učenik Isusov, zamoli Pilata da smije skinuti tijelo Isusovo. I dopusti mu Pilat. Josip dakle ode i skine Isusovo tijelo.

\VS{39}A dođe i Nikodem - koji je ono prije bio došao Isusu noću - i donese sa sobom oko sto libara smjese smirne i aloja.

\VS{40}Uzmu dakle tijelo Isusovo i poviju ga u povoje s miomirisima, kako je u Židova običaj za ukop.

\VS{41}A na mjestu gdje je Isus bio raspet bijaše vrt i u vrtu nov grob u koji još nitko ne bijaše položen.

\VS{42}Ondje dakle zbog židovske Priprave, jer grob bijaše blizu, polože Isusa.



\par }\Chap{20}{\PP \VerseOne{1}Prvog dana u tjednu rano ujutro, još za mraka, dođe Marija Magdalena na grob i opazi da je kamen s groba dignut.

\VS{2}Otrči stoga i dođe k Šimunu Petru i drugom učeniku, kojega je Isus ljubio, pa im reče: “Uzeše Gospodina iz groba i ne znamo gdje ga staviše.”

\VS{3}Uputiše se onda Petar i onaj drugi učenik i dođoše na grob.

\VS{4}Trčahu obojica zajedno, ali onaj drugi učenik prestignu Petra i stiže prvi na grob.

\VS{5}Sagne se i opazi povoje gdje leže, ali ne uđe.

\VS{6}Uto dođe i Šimun Petar koji je išao za njim i uđe u grob. Ugleda povoje gdje leže

\VS{7}i ubrus koji bijaše na glavi Isusovoj, ali nije bio uz povoje, nego napose svijen na jednome mjestu.

\VS{8}Tada uđe i onaj drugi učenik koji prvi stiže na grob i vidje i povjerova.

\VS{9}Jer oni još ne upoznaše Pisma da Isus treba da ustane od mrtvih.

\VS{10}Potom se učenici vratiše kući.

\VS{11}A Marija je stajala vani kod groba i plakala.

\VS{12}Zaplakana zaviri u grob i ugleda dva anđela u bjelini kako sjede na mjestu gdje je ležalo tijelo Isusovo - jedan kod glave, drugi kod nogu.

\VS{13}Kažu joj oni: “Ženo, što plačeš?” Odgovori im: “Uzeše Gospodina mojega i ne znam gdje ga staviše.”

\VS{14}Rekavši to, obazre se i ugleda Isusa gdje stoji, ali nije znala da je to Isus.

\VS{15}Kaže joj Isus: “Ženo, što plačeš? Koga tražiš?” Misleći da je to vrtlar, reče mu ona: “Gospodine, ako si ga ti odnio, reci mi gdje si ga stavio i ja ću ga uzeti.”

\VS{16}Kaže joj Isus: “Marijo!” Ona se okrene te će mu hebrejski: “Rabbuni!” - što znači: “Učitelju!”

\VS{17}Kaže joj Isus: “Ne zadržavaj se sa mnom jer još ne uziđoh Ocu, nego idi mojoj braći i javi im: Uzlazim Ocu svomu i Ocu vašemu, Bogu svomu i Bogu vašemu.”

\VS{18}Ode dakle Marija Magdalena i navijesti učenicima: “Vidjela sam Gospodina i on mi je to rekao.”

\VS{19}I uvečer toga istog dana, prvog u tjednu, dok su učenici u strahu od Židova bili zatvorili vrata, dođe Isus, stane u sredinu i reče im: “Mir vama!”

\VS{20}To rekavši, pokaza im svoje ruke i bok. I obradovaše se učenici vidjevši Gospodina.

\VS{21}Isus im stoga ponovno reče: “Mir vama! Kao što mene posla Otac i ja šaljem vas.”

\VS{22}To rekavši, dahne u njih i kaže im: “Primite Duha Svetoga.

\VS{23}Kojima otpustite grijehe, otpuštaju im se; kojima zadržite, zadržani su im.”

\VS{24}Ali Toma zvani Blizanac, jedan od dvanaestorice, ne bijaše s njima kad dođe Isus.

\VS{25}Govorili su mu dakle drugi učenici: “Vidjeli smo Gospodina!” On im odvrati: “Ako ne vidim na njegovim rukama biljeg čavala i ne stavim svoj prst u mjesto čavala, ako ne stavim svoju ruku u njegov bok, neću vjerovati.”

\VS{26}I nakon osam dana bijahu njegovi učenici opet unutra, a s njima i Toma. Vrata bijahu zatvorena, a Isus dođe, stade u sredinu i reče: “Mir vama!”

\VS{27}Zatim će Tomi: “Prinesi prst ovamo i pogledaj mi ruke! Prinesi ruku i stavi je u moj bok i ne budi nevjeran nego vjeran.”

\VS{28}Odgovori mu Toma: “Gospodin moj i Bog moj!”

\VS{29}Reče mu Isus: “Budući da si me vidio, povjerovao si. Blaženi koji ne vidješe, a vjeruju!”

\VS{30}Isus je pred svojim učenicima učinio i mnoga druga znamenja koja nisu zapisana u ovoj knjizi.

\VS{31}A ova su zapisana da vjerujete: Isus je Krist, Sin Božji, i da vjerujući imate život u imenu njegovu.



\par }\Chap{21}{\PP \VerseOne{1}Poslije toga očitova se Isus ponovno učenicima na Tiberijadskome moru. Očitova se ovako:

\VS{2}Bijahu zajedno Šimun Petar, Toma zvani Blizanac, Natanael iz Kane Galilejske, zatim Zebedejevi i još druga dva njegova učenika.

\VS{3}Kaže im Šimun Petar: “Idem ribariti.” Rekoše: “Idemo i mi s tobom.” Izađoše i uđoše u lađu, ali te noći ne uloviše ništa.

\VS{4}Kad je već svanulo, stade Isus na kraju, ali učenici nisu znali da je to Isus.

\VS{5}Kaže im Isus: “Dječice, imate li što za prismok?” Odgovoriše mu: “Nemamo.”

\VS{6}A on im reče: “Bacite mrežu na desnu stranu lađe i naći ćete.” Baciše oni i više je ne mogoše izvući od mnoštva ribe.

\VS{7}Tada onaj učenik kojega je Isus ljubio kaže Petru: “Gospodin je!” Kad je Šimun Petar čuo da je to Gospodin, pripaše si gornju haljinu, jer bijaše gol, te se baci u more.

\VS{8}Ostali učenici dođoše s lađicom vukući mrežu s ribom jer ne bijahu daleko od kraja, samo kojih dvjesta lakata.

\VS{9}Kad iziđu na kraj, ugledaju pripravljenu žeravicu i na njoj pristavljenu ribu i kruh.

\VS{10}Kaže im Isus: “Donesite riba što ih sada uloviste.”

\VS{11}Nato se Šimun Petar popne i izvuče na kraj mrežu punu velikih riba, sto pedeset i tri. I premda ih je bilo toliko, mreža se ne raskinu.

\VS{12}Kaže im Isus: “Hajde, doručkujte!” I nitko se od učenika ne usudi upitati ga: “Tko si ti?” Znali su da je Gospodin.

\VS{13}Isus pristupi, uzme kruh i dade im, a tako i ribu.

\VS{14}To se već treći put očitova Isus učenicima pošto uskrsnu od mrtvih.

\VS{15}Nakon doručka upita Isus Šimuna Petra: “Šimune Ivanov, ljubiš li me više nego ovi?” Odgovori mu: “Da, Gospodine, ti znaš da te volim.”

\VS{16}Kaže mu: “Pasi jaganjce moje!” Upita ga po drugi put: “Šimune Ivanov, ljubiš li me?” Odgovori mu: “Da, Gospodine, ti znaš da te volim!” Kaže mu: “Pasi ovce moje!”

\VS{17}Upita ga treći put: “Šimune Ivanov, voliš li me?” Ražalosti se Petar što ga upita treći put: “Voliš li me?” pa mu odgovori: “Gospodine, ti sve znaš! Tebi je poznato da te volim.” Kaže mu Isus: “Pasi ovce moje!”

\VS{18}“Zaista, zaista kažem ti: Dok si bio mlađi, sam si se opasivao i hodio kamo si htio; ali kad ostariš, raširit ćeš ruke i drugi će te opasivati i voditi kamo nećeš.”

\VS{19}A to mu reče nagovješćujući kakvom će smrću proslaviti Boga. Rekavši to doda: “Idi za mnom!”

\VS{20}Petar se okrene i opazi da ga slijedi onaj učenik kojega je Isus ljubio i koji se za večere bijaše privio Isusu uz prsa i upitao ga: “Gospodine, tko će te to izdati?”

\VS{21}Vidjevši ga, Petar kaže Isusu: “Gospodine, a što s ovim?”

\VS{22}Odgovori mu Isus: “Ako hoću da on ostane dok ne dođem, što je tebi do toga? Ti idi za mnom!”

\VS{23}Stoga se pronese među braćom glas da onaj učenik neće umrijeti. No Isus mu nije rekao: “Neće umrijeti”, nego: “Ako hoću da on ostane dok ne dođem, što je tebi do toga?”

\VS{24}Taj učenik za ovo svjedoči i ovo napisa. I znamo da je istinito svjedočanstvo njegovo.

\VS{25}A ima još mnogo toga što učini Isus i kad bi se sve redom popisalo, sav svijet, mislim, ne bi obuhvatio knjiga koje bi se napisale.


\par }