2
1 Zato sam sebi rekao: “Neću ponovno doći tako da ih ražalostim.” 2 Jer ako ja vas ražalostim, tko će mene razveseliti ako ne vi? 3 Ovo sam vam i napisao zato da me, kad dođem, ne bi ožalostili oni koji bi me trebali razveseliti, jer sam uvjeren da ćete vi biti sretni ako sam i ja sretan. 4 Pišem vam ovo shrvan žalošću, s bolom u srcu i sa suzama, ne da bih vas ražalostio, već da bih vam pokazao koliko vas silno volim.
Grešniku treba oprostiti
5 Neću pretjerati ako kažem da čovjek koji mi je nanio zlo nije ražalostio samo mene već i sve vas. 6 On je već dovoljno kažnjen time što ga je većina vas zbog toga osudila. 7 Sada mu, naprotiv, oprostite i utješite ga, da ga prevelika žalost ne bi slomila. 8 Molim vas, pokažite mu da ga još uvijek volite.
9 Zato sam vam i pisao, da vidim hoćete li me u svemu poslušati. 10 Kad vi nekome oprostite, i ja mu oprostim. A što sam oprostio, ako sam imao što oprostiti, učinio sam po Kristovu ovlaštenju i za vašu dobrobit, 11 da nas ne bi nadmudrio Sotona jer njegove nakane dobro poznajemo!
U službi Novoga saveza
12 Kad sam stigao u Troadu propovijedati Radosnu vijest o Kristu, Gospodin mi je za to otvorio vrata, 13 ali nisam imao duševnog mira jer ondje nisam našao brata Tita. Zato sam se oprostio od druge braće i krenuo u Makedoniju.
14 Ali hvala Bogu koji nas u Kristu uvijek vodi u pobjedonosnom slavlju i koji kroz nas, poput ugodna mirisa, posvuda širi spoznaju o sebi. 15 Mi smo Bogu ugodan Kristov miris i među onima koji se spašavaju i među onima koji propadaju; 16 prvima miris koji ih iz smrti vodi u život, a drugima koji ih iz života vodi u smrt. A tko je podoban za takav posao? 17 Nismo mi kao varalice koji na Božjoj riječi nastoje zaraditi, već iz iskrenih pobuda, poslani od Boga, govorimo o Kristu. I znamo da nas Bog promatra.