11
1 Ekkor nádszálhoz hasonló mérővesszőt adtak a kezembe, és ezt mondták: „Kelj fel, és mérd meg Isten templomát és az oltárt, és azokat, akik ott imádkoznak. 2 De az udvart, amely templomon kívül van, hagyd ki, és azt ne mérd meg, mert az a pogányoknak adatott és negyvenkét hónapig taposni fogják a szent várost. 3 Az én két tanúmnak megadom, hogy gyászruhába öltözve prófétáljanak ezerkétszázhatvan napig.“ 4 Ők a két olajfa, és a két gyertyatartó, amelyek a föld Ura előtt állnak. 5 És ha valaki ártani akar nekik, tűz tör elő szájukból, amely megöli ellenségeiket, és ha valaki ártani akar nekik, annak így kell megöletnie. 6 Ezeknek van hatalmuk arra, hogy bezárják az eget, hogy prófétálásuk idején ne legyen eső. Hatalmuk van a vizek felett, hogy vérré változtassák, és megverjék a földet mindenféle csapással, ahányszor csak akarják.
7 És amikor elvégezték bizonyságtételüket, a mélységből feljövő fenevad hadakozik ellenük és legyőzi őket és megöli őket. 8 Holttestük a nagy város utcáján fekszik, amelyet lelki értelemben Sodomának és Egyiptomnak hívnak, ahol Urunkat is megfeszítették. 9 És a népek és törzsek, és nyelvek és a nemzetek közül valók látják azoknak holttestét három és fél napig, és nem engedik holttestüket sírba tenni. 10 És a föld lakói örülnek és örvendeznek ennek, és ajándékokat küldenek egymásnak, mert ez a két próféta gyötörte a föld lakosait.
11 De három és fél nap múlva az élet lelke szállt beléjük Istentől, és lábukra álltak és nagy félelem fogta el azokat, akik látták őket. 12 És hangos szózatot hallottak az égből, amely ezt mondta nekik: „Jöjjetek fel ide!“ És felmentek egy felhőben az égbe és látták őket ellenségeik.
13 És abban az órában nagy földrengés támadt, és a város tizedrésze összedőlt, és a földrengés megölt hétezer embert, a többiek pedig megrémültek, és a menny Istenét dicsőítették.
14 A második jaj elmúlt, íme, a harmadik jaj hamar eljön.
15 A hetedik angyal is trombitált és nagy szózatok hangoztak a mennyben, amelyek ezt mondták:
„A világ uralma a mi Urunké és az ő Krisztusáé lett,
aki örökkön örökké uralkodik“.
16 És a huszonnégy vén, aki Isten előtt ült királyi székben, arcra esett és imádta Istent, 17 és ezt mondta:
„Hálát adunk neked, Urunk, mindenható Isten,
aki vagy, aki voltál, és aki eljövendő vagy,
mert nagy hatalmadat kezedbe vetted,
és a te országlásodat megkezdted.
18 És háborogtak a pogányok, de eljött haragod
és a halottak ideje, hogy megítéltessenek,
és jutalmat adj a te szolgáidnak, a prófétáknak
és a szenteknek, és akik a te nevedet félik,
kicsinyeknek és nagyoknak,
hogy elpusztítsd azokat, akik a földet pusztítják.“
19 És megnyílt Isten temploma a mennyben, és látható lett a szövetség ládája a templomban, és villámlás és zúgás és mennydörgés és földindulás és nagy jégeső támadt.