126
2 Tada mūsų burna buvo pilna juoko, o mūsų liežuvis – *krykštavimo. Tada buvo kalbama tautose: „VIEŠPATS padarė jiems didžių dalykų! 3 VIEŠPATS didžių dalykų mums padarė, todėl mes linksmi. 5 Kurie sėja ašarodami, pjaus †džiaugsmingai šūkaudami. 6 Kas eite eina verkdamas, nešinas ‡brangia sėkla, eite pareis §krykštaudamas, nešinas savo pėdais.
* 126:2 „krykštavimo“ – Arba „džiaugsmingo sušukimo“. † 126:5 „džiaugsmingai šūkaudami“ – Arba „krykštaudami“. ‡ 126:6 „brangia“ – Arba „sėtuve su sėkla“. § 126:6 „krykštaudamas“ – Arba „džiaugsmingai sušukdamas“.