- Jono
- <
- 20
- >

20
1 *„Pirmąją savaitės dieną“ – T. y. sekmadienį, kitaip tariant viešpatadienį (plg. Apr 1:10).Pirmąją savaitės dieną, anksti, kai dar buvo tamsu, *atėjo Marija Magdalietė prie kapo ir *pamatė nuo kapo rūsio angos †„nuristą“ – T. „pašalintą“.nuristą akmenį. 2 Tad ji *nubėgo ir *atbėgo pas Simoną Petrą ir pas kitą mokytinį, kurį mylėjo Jėzus, ir jiems *pasakė: „Jie paėmė Viešpatį iš kapo, ir nežinome, kur jį ‡„padėjo“ – Arba „paguldė“.padėjo!“ 3 Taigi Petras ir tas kitas mokytinis išėjo ir leidosi prie kapo. 4 Ir abu bėgo kartu, bet tas kitas mokytinis §pralenkė Petrą„“ – T. „bėgo pirmyn greičiau negu Petras“.pralenkė Petrą ir pirmas pasiekė *„kapą“ – Arba „laidojimo rūsį“.kapą. 5 Ir pasilenkęs jis *pamatė padėtas linines drobules, tačiau neįėjo. 6 Tada Simonas Petras *atėjo sekdamas paskui jį ir įėjo į kapo rūsį, ir *matė padėtas linines drobules 7 bei skepetą, buvusią ant jo galvos, ne prie drobulių gulinčią, bet atskirai suvyniotą į vieną vietą. 8 Tuomet tad įėjo ir kitas mokytinis, kuris pirmas atėjo prie kapo – ir pamatė ir patikėjo. 9 Mat jie šventraščio dar nebuvo supratę, kad jis turi prisikelti iš numirusiųjų. 10 Tada †„ tie“ – Gr. žymimasis artikelis, kuris čia veika kaip parodomasis įvardis.tie mokytiniai vėl ‡„parėjo namo“ – T. „į savuosius namus“, t. y. į savo apsistojimo vietą (laikiną buveinę) Jeruzalės apylinkėse.parėjo į savuosius namus. 11 O Marija verkdama stovėjo lauke palei kapą. Taigi, beverkdama ji pasilenkė į §„kapo rūsio vidų“ – T. „kapo rūsį“, „laidojimo rūsį“.kapo vidų 12 ir *pamatė du angelus baltais drabužiais sėdinčius: vieną *„galvūgalyje“ – T. „prie kojų“.galvūgalyje, o †„kitą“ – T. „vieną“.kitą ‡„kojų vietoje“ – T. „prie kojų“.kojų vietoje, kur buvo paguldytas Jėzaus kūnas. 13 Ir jie *tarė jai: „Moterie, kodėl verki?“ Ji *tarė jiems: §„Todėl, kad“ – Arba „Nes“.Todėl, kad jie paėmė mano Viešpatį, ir nežinau, kur jį *„padėjo“ – Arba „paguldė“.„padėjo.“ 14 Ir tuos žodžius pasakiusi ji atsisuko atgal ir pamatė stovintį Jėzų, bet nepažino, kad tai †„buvo“ – T. „yra“.buvo Jėzus. 15 Jėzus *tarė jai: „Moterie, kodėl verki? Ko ieškai?“ Manydama, kad jis esąs sodininkas, ji tarė jam: „Gerbiamasis, jei tamsta išnešei jį, pasakyk man, kur jį ‡„padėjai“ – Arba „paguldei“.padėjai, ir aš jį pasiimsiu.“ 16 Jėzus jai *tarė: „Marija!“ Ji atsisuko ir jam *tarė: „Rabuni!“ (verčiant būtų pasakyta „Mokytojau!“). 17 Jėzus jai sako: „Neliesk manęs, nes dar nesu §„pakilęs“, „pakylu“ – Arba „nužengęs aukštyn“, „nužengiu aukštyn“.pakilęs pas savo Tėvą. Bet eik pas mano brolius ir jiems pasakyk: ‚Aš pakylu pas savo Tėvą ir jūsų Tėvą, pas savo Dievą ir jūsų Dievą‘.“ 18 Marija Magdalietė *atėjo pranešdama mokytiniams, kad ji mačiusi Viešpatį, ir kad jis pasakė jai tuos žodžius. 19 Taigi, tą dieną, pirmąją savaitės dieną, vakarui *„atėjus“ – T. „esant“.atėjus ir durims, kur buvo susirinkę mokytiniai, dėl žydų baimės esant užrakintoms, atėjo Jėzus, atsistojo viduryje ir jiems *pasakė: „Ramybė jums!“ 20 Ir tai pasakęs, jis parodė jiems savo rankas ir savo šoną. Išvydę Viešpatį, mokytiniai dėl to nudžiugo. 21 Tada Jėzus vėl jiems tarė: „Ramybė jums! Kaip Tėvas yra mane siuntęs, taip ir aš jus siunčiu.“ 22 Ir tai pasakęs jis kvėpė į juos ir jiems taria: „Priimkite Šventąją Dvasią: 23 kieno tik nuodėmes †„atleisite“, „sulaikysite“ – Gr. kalbos formos yra tariamosios nuosakos, „atleistumėte“, „sulaikytumėte“. Plg. Mt 16:19, 18:18. atleisite, tiems jos yra atleistos; kieno tik nuodėmes sulaikysite, jos yra sulaikytos.“ 24 Tačiau, kai atėjo Jėzus, Tomo, vadinamo ‡„Didymu“ – Gr. Δίδυμος (Dídumos); žr. Jn 11:16.Didymu, vieno iš Dvylikos, su jais nebuvo. 25 Tad kiti mokytiniai jam tarė: „Mes matėme Viešpatį!“ Bet jis tarė jiems: „Jei nepamatysiu jo rankose vinių žymės ir neįdėsiu savo piršto į vinių žymę ir neįkišiu savo rankos į jo šoną, §„tuo“ – Gr. tekste nėra žodžio „tuo“, bet kontekstas reikalauja to. Tomas netikėjo, kad kiti iš Dvylikos jau matė prisikėlusį Jėzų. Tačiau jis jau seniai tikėjo, kad Jėzus yra Mesijas (Jn 6:69, „mes“), vienintelis Išgelbėtojas iš nuodėmių. tuo visai netikėsiu.“ 26 Ir po aštuonių dienų jo mokytiniai vėl buvo viduje, ir Tomas su jais. Durims esant užrakintoms, Jėzus atėjo, atsistojo viduryje ir prabilo: „Ramybė jums!“ 27 Paskui jis *pasakė Tomui: „Ištiesk čia savo pirštą, ir apžiūrėk mano rankas, ir ištiesk čia savo ranką ir įkišk į mano šoną, – ir nebūk netikintis, bet tikintis!“ 28 Ir Tomas atsakydamas tarė jam: „Mano Viešpatie ir mano Dieve!“ 29 Jėzus jam *pasakė: „Tomai, tu esi tikėjęs todėl, kad esi mane matęs; tie, kurie nematė, *„tačiau“ – Arba „ir“.tačiau tikėjo, yra palaiminti!“ 30 Žinoma, savo mokytinių akivaizdoje Jėzus padarė ir daug kitų antgamtinių ženklų, kurie nėra surašyti šioje knygoje. 31 O šitie yra surašyti, kad tikėtumėte, jog Jėzus yra †„Kristus“ – T. y. „Mesijas“. Gr. ὁ Χριστὸς (artikelis + „Kristos“), kuris reiškia „Pateptąjį“. Čia žodis „Kristus“ nurodo unikalią pareigybę ir vienintelį Asmenį, kuris eina tas pareigas.Kristus, Dievo Sūnus, ir kad tikėdami turėtumėte ‡„gyvybę“ – Arba „gyvenimą“.gyvybę jo vardu.

- Jono
- <
- 20
- >

*20:1 „Pirmąją savaitės dieną“ – T. y. sekmadienį, kitaip tariant viešpatadienį (plg. Apr 1:10).

†20:1 „nuristą“ – T. „pašalintą“.

‡20:2 „padėjo“ – Arba „paguldė“.

§20:4 pralenkė Petrą„“ – T. „bėgo pirmyn greičiau negu Petras“.

*20:4 „kapą“ – Arba „laidojimo rūsį“.

†20:10 „ tie“ – Gr. žymimasis artikelis, kuris čia veika kaip parodomasis įvardis.

‡20:10 „parėjo namo“ – T. „į savuosius namus“, t. y. į savo apsistojimo vietą (laikiną buveinę) Jeruzalės apylinkėse.

§20:11 „kapo rūsio vidų“ – T. „kapo rūsį“, „laidojimo rūsį“.

*20:12 „galvūgalyje“ – T. „prie kojų“.

†20:12 „kitą“ – T. „vieną“.

‡20:12 „kojų vietoje“ – T. „prie kojų“.

§20:13 „Todėl, kad“ – Arba „Nes“.

*20:13 „padėjo“ – Arba „paguldė“.

†20:14 „buvo“ – T. „yra“.

‡20:15 „padėjai“ – Arba „paguldei“.

§20:17 „pakilęs“, „pakylu“ – Arba „nužengęs aukštyn“, „nužengiu aukštyn“.

*20:19 „atėjus“ – T. „esant“.

†20:23 „atleisite“, „sulaikysite“ – Gr. kalbos formos yra tariamosios nuosakos, „atleistumėte“, „sulaikytumėte“. Plg. Mt 16:19, 18:18.

‡20:24 „Didymu“ – Gr. Δίδυμος (Dídumos); žr. Jn 11:16.

§20:25 „tuo“ – Gr. tekste nėra žodžio „tuo“, bet kontekstas reikalauja to. Tomas netikėjo, kad kiti iš Dvylikos jau matė prisikėlusį Jėzų. Tačiau jis jau seniai tikėjo, kad Jėzus yra Mesijas (Jn 6:69, „mes“), vienintelis Išgelbėtojas iš nuodėmių.

*20:29 „tačiau“ – Arba „ir“.

†20:31 „Kristus“ – T. y. „Mesijas“. Gr. ὁ Χριστὸς (artikelis + „Kristos“), kuris reiškia „Pateptąjį“. Čia žodis „Kristus“ nurodo unikalią pareigybę ir vienintelį Asmenį, kuris eina tas pareigas.

‡20:31 „gyvybę“ – Arba „gyvenimą“.

© 2022-2024 Believers' Bible Society, Inc.