2
1 Eu sunt trandafirul din Saron şi crinul văilor. 2 Ca şi crinul printre spini, astfel este iubita mea printre fiice. 3 Ca şi mărul printre copacii pădurii, astfel este preaiubitul meu printre fii. M-am aşezat sub umbra lui cu mare desfătare şi rodul lui a fost dulce pentru cerul gurii mele. 4 El m-a adus la casa de ospăţ şi steagul lui peste mine a fost dragoste. 5 Întăriţi-mă cu ulcioare, învioraţi-mă cu mere, căci sunt bolnavă de dragoste. 6 Mâna lui stângă este sub capul meu şi mâna lui dreaptă mă îmbrăţişează. 7 Vă conjur, fiice ale Ierusalimului, pe căprioarele şi pe cerboaicele câmpului, nu stârniţi, nici nu treziţi iubirea mea, până când el doreşte. 8 Vocea preaiubitului meu! Iată, el vine sărind peste munţi, săltând peste dealuri. 9 Preaiubitul meu este ca o căprioară sau un căprior tânăr; iată, el stă în picioare în spatele zidului nostru, se uită la ferestre, arătându-se printre zăbrele. 10 Preaiubitul meu a vorbit şi mi-a spus: Ridică-te, iubita mea, frumoasa mea şi vino departe. 11 Căci, iată, iarna a trecut, ploaia s-a terminat şi s-a dus; 12 Florile se arată pe pământ; timpul cântării păsărilor a venit şi vocea turturicii se aude pe pământul nostru; 13 Smochinul îşi dă smochinele verzi şi viile în floare dau un miros bun. Ridică-te, iubita mea, frumoasa mea, şi vino departe. 14 Porumbiţa mea, ce stai în crăpăturile stâncii, în ascunzătorile treptelor, lasă-mă să îţi văd înfăţişarea, lasă-mă să îţi aud vocea; căci vocea ta este dulce şi înfăţişarea ta este frumoasă. 15 Prindeţi-ne vulpile, vulpile mici, care strică viile, căci viile noastre sunt în floare. 16 Preaiubitul meu este al meu şi eu sunt a lui; el paşte printre crini. 17 Până când ziua se revarsă şi umbrele fug, întoarce-te preaiubitul meu şi fii ca o căprioară sau un căprior tânăr peste munţii Beterului.