4
1 Atunci ce vom spune că Avraam, strămoșul nostru, a găsit după trup? 2 Căci, dacă Avraam a fost îndreptățit prin fapte, are cu ce să se laude, dar nu față de Dumnezeu. 3 Căci ce spune Scriptura? “Avraam a crezut pe Dumnezeu și i s-a socotit ca neprihănire.” * 4 Or, pentru cel care lucrează, răsplata nu este socotită ca un har, ci ca ceva datorat. 5 Dar celui care nu lucrează, ci crede în Cel care justifică pe cei neevlavioși, credința lui este socotită drept dreptate. 6 Așa cum și David pronunță binecuvântarea asupra omului căruia Dumnezeu îi socotește dreptate în afară de fapte:
7 “Ferice de cei cărora li se iartă fărădelegile,
ale căror păcate sunt acoperite.
8 Binecuvântat este omul pe care Domnul nu-l va acuza de păcat.” †
9 Este deci binecuvântarea aceasta numai pentru cei tăiați împrejur, sau și pentru cei netăiați împrejur? Căci noi spunem că credința i-a fost socotită lui Avraam ca neprihănire. 10 Cum a fost deci socotită? Când era în circumcizie, sau în necircumcizie? Nu în circumcizie, ci în necircumcizie. 11 El a primit semnul circumciziei, ca pecete a neprihănirii credinței pe care o avea când era în necircumcizie, ca să fie tatăl tuturor celor ce cred, chiar dacă sunt în necircumcizie, pentru ca și lor să li se socotească neprihănirea. 12 El este tatăl circumciziei pentru cei care nu numai că sunt din circumcizie, dar care și umblă pe urmele acelei credințe a tatălui nostru Avraam, pe care el a avut-o în necircumcizie.
13 Căci făgăduința făcută lui Avraam și urmașilor lui, că el va fi moștenitorul lumii, nu a fost făcută prin lege, ci prin neprihănirea credinței. 14 Căci, dacă moștenitorii sunt cei ce țin de Lege, credința se anulează și făgăduința rămâne fără efect. 15 Căci legea produce mânie; căci unde nu este lege, nu este nici neascultare.
16 De aceea este din credință, ca să fie după har, pentru ca făgăduința să fie sigură pentru toți urmașii, nu numai pentru cei din lege, ci și pentru cei din credința lui Avraam, care este tatăl nostru al tuturor. 17 După cum este scris: “Te-am făcut tatăl multor neamuri”.‡ Aceasta în prezența celui în care a crezut: Dumnezeu, care dă viață celor morți și numește lucrurile care nu sunt, ca și cum ar fi. 18 Împotriva nădejdii, Avraam a crezut în nădejde, ca să devină tatăl multor neamuri, potrivit cu ceea ce fusese spus: “Așa va fi urmașul tău”. § 19 Fără să slăbească în credință, el nu s-a gândit la propriul său trup, care era deja uzat (el fiind în vârstă de aproape o sută de ani), și la moartea pântecelui Sarei. 20 Cu toate acestea, privind la promisiunea lui Dumnezeu, el nu s-a clătinat din necredință, ci s-a întărit prin credință, dând slavă lui Dumnezeu 21 și fiind pe deplin încredințat că ceea ce promisese, era și în stare să împlinească. 22 De aceea și acest lucru i-a fost “creditat ca neprihănire”. * 23 Or, nu a fost scris că i s-a socotit numai pentru el, 24 ci și pentru noi, cărora li se va socoti, care credem în cel care l-a înviat din morți pe Isus, Domnul nostru, 25 care a fost dat pentru greșelile noastre și a înviat pentru îndreptățirea noastră.
* 4:3 Geneza 15:6 † 4:8 Psalmul 32:1-2 ‡ 4:17 Geneza 17:5 § 4:18 Geneza 15:5 * 4:22 Geneza 15:6