Psalam 69
Sluga Gospodnji u golemoj nevolji.
Načelniku pevačkom. Uz muzikalnu spravu sosanim. Psalam Davidov.
1 Pomozi mi, Bože,
jer dođe voda do duše.
2 Propadam u dubokom glibu, gde nema dna;
tonem vodi u dubine, i vali me zatrpavaju.
3 Iznemogoh vičući, promuče mi grlo,
pobeleše mi oči pogledajući Boga.
4 Onih koji mrze na me nizašta
ima više nego kose na glavi mojoj;
osiliše koji hoće da me pogube,
lažljivi neprijatelji moji.
Šta nisam otimao, valja da vratim.
5 Bože! Ti znaš je li u meni bezumlje,
i krivice moje nisu sakrivene od Tebe.
6 Nemoj da se postide u meni
koji se uzdaju u Tebe, Gospode,
Gospode nad vojskama!
Nemoj da se posrame u meni
koji traže Tebe, Bože Izrailjev!
7 Jer Tebe radi podnosim rug,
i sramota popade lice moje.
8 Tuđin postadoh braći svojoj,
i neznan sinovima matere svoje.
9 Jer revnost za kuću Tvoju jede me
i ruženja onih koji Tebe ruže padaju na me.
10 Plačem, postim se dušom svojom,
i to mi se prima za zlo;
11 Mesto haljine oblačim vreću,
i bivam im priča.
12 O meni se razgovaraju sedeći na vratima,
pijući vino pevaju me.
13 A ja se molim Tebi, Gospode;
vreme je da se smiluješ, Bože;
po velikoj milosti svojoj usliši me,
jer je istinito spasenje Tvoje.
14 Izvadi me iz gliba, da ne propadnem;
da se izbavim od nenavidnika
i iz duboke vode;
15 Da me ne uzme voda na maticu,
da me ne proždre pučina,
i da ne sklopi jama nada mnom ždrela svog.
16 Usliši me, Gospode,
jer je blagost Tvoja milosrdna,
po velikoj dobroti svojoj pogledaj me.
17 Nemoj odvratiti lice svoje od sluge svog;
jer me je tuga;
pohitaj, usliši me.
18 Približi se duši mojoj, izbavi je;
nasuprot neprijateljima mojim izbavi me.
19 Ti znaš pod kakvim sam rugom, stidom i sramotom;
pred Tobom su svi neprijatelji moji.
20 Sramota satre srce moje, iznemogoh;
čekam hoće li se kome sažaliti, ali nema nikoga;
hoće li me ko potešiti, ali ne nalazim.
21 Daju mi žuč da jedem,
i u žeđi mojoj poje me octom.
22 Trpeza njihova neka im bude mreža i zamka,
to neka im bude plata.
23 Neka im potamne oči njihove, da ne vide,
i njihove bedre raslabi zasvagda.
24 Izlij na njih jarost svoju,
i plamen gneva Tvog neka ih obuzme!
25 Stan njihov neka opusti,
i u njihovim šatorima neka ne bude nikoga da živi.
26 Jer koga si Ti porazio, oni gone,
i umnožavaju jade onima koje si Ti ranio.
27 Meći na njih krivicu za krivicom,
da ne dođu do pravde Tvoje.
28 Neka se izbrišu iz knjige živih,
i s pravednicima nek ne budu zapisani.
29 A ja sam ništ i bolan;
pomoć Tvoja, Bože, nek me zakloni.
30 Slaviću ime Božije u pesmi,
veličaću Ga u hvali.
31 To je Bogu milije od vola,
od teleta s rogovima i s papcima.
32 Videće ništi i radovaće se.
Koji tražite Boga, oživeće srce vaše.
33 Jer Bog čuje uboge,
i sužanja svojih ne ogluša se.
34 Neka Ga hvale nebesa i zemlja,
mora i sve što se u njima miče!
35 Jer će Bog spasti Sion,
sazidaće gradove Judine;
i ljudi će se onde naseliti i naslediće ga.
36 I nasleđe će se sluga Njegovih utvrditi u njemu
i koji ljube ime Njegovo nastavaće na njemu.