Psalam 27
I u ratnoj nevolji David traži Božiju zaštitu.
Psalam Davidov.
1 Gospod je videlo moje i spasenje moje;
koga da se bojim?
Gospod je krepost života mog;
koga da se strašim?
2 Ako navale na me zlikovci
da pojedu telo moje,
protivnici i neprijatelji moji,
spotaći će se i pašće.
3 Ako protiv mene vojska u logor stane,
neće se uplašiti srce moje;
ako se na me rat digne,
ja se ni onda neću bojati.
4 Za jedno samo molim Gospoda,
samo to ištem,
da živim u domu Gospodnjem
sve dane života svog,
da gledam krasotu Gospodnju
i ranim u crkvu Njegovu.
5 Jer bi me sakrio u kolibi svojoj
u zlo doba;
sklonio bi me pod krovom šatora svog;
na kamenu goru popeo bi me.
6 Tada bih podigao glavu svoju
pred neprijateljima koji bi me opkolili;
prineo bih u Njegovom šatoru žrtvu hvale;
zapevao bih i hvalio Gospoda.
7 Čuj, Gospode, glas moj, Tebe prizivam,
smiluj se na me i usliši me.
8 Srce moje govori pred Tobom što si rekao: „Tražite lice moje”.
Tražim lice Tvoje, Gospode!
9 Nemoj odvratiti od mene lice svoje,
nemoj u gnevu ostaviti slugu svog;
budi Pomoćnik moj; nemoj me odbiti,
i nemoj me ostaviti, Bože, Spasitelju moj!
10 Jer otac moj i mati moja ostaviše me;
ali Gospod neka me prihvati.
11 Uputi me, Gospode, na put svoj
i vodi me pravom stazom
poradi onih koji me vrebaju.
12 Nemoj me dati na volju neprijateljima mojim;
jer ustaše na me lažni svedoci;
ali zloba govori sama protiv sebe.
13 Verujem da ću videti dobrotu Gospodnju na zemlji živih.
14 Uzdaj se u Gospoda, budi slobodan;
neka bude srce tvoje krepko, uzdaj se u Gospoda.