20
Ostala plemena vojuju protiv plemena Venijaminovog i gotovo ga zatiru.
1 Tada iziđoše svi sinovi Izrailjevi, i sabra se sav narod jednodušno, od Dana do Virsaveje i do zemlje Galadove, ka Gospodu u Mispu. 2 I glavari svega naroda, svih plemena Izrailjevih, dođoše na zbor naroda Božjeg, četiri stotine hiljada ljudi pešaka koji mahahu mačem. 3 A sinovi Venijaminovi čuše da su sinovi Izrailjevi otišli u Mispu. Sinovi Izrailjevi rekoše: Kažite kako se dogodilo to zlo. 4 A Levit, muž ubijene žene odgovori i reče: Dođoh s inočom svojom u Gavaju Venijaminovu da prenoćim. 5 A Gavajani ustaše na me, opkoliše me u kući noću, i hteše me ubiti; i inoču moju zlostaviše tako da umre. 6 Zato uzevši inoču svoju isekoh je na komade i razaslah je u sve krajeve nasledstva Izrailjevog; jer učiniše grdilo i sramotu u Izrailju. 7 Eto, vi ste svi sinovi Izrailjevi; promislite i većajte.
8 A sav narod usta jednodušno i reče: Da ne idemo nijedan k šatoru svom, i ni jedan da se ne vraća kući svojoj. 9 Nego ovo da učinimo Gavaji: Da bacimo žreb za nju. 10 Da uzmemo po deset ljudi od stotine po svim plemenima Izrailjevim, i po stotinu od hiljade, i po hiljadu od deset hiljada, da donese hranu narodu, a on da ide da učini Gavaji Venijaminovoj kako je zaslužila grdilom koje je učinila Izrailju. 11 I skupi se sav narod Izrailjev na onaj grad složivši se jednodušno.
12 Tada poslaše plemena Izrailjeva ljude u sve porodice Venijaminove, i poručiše im: Kakvo se to zlo učini među vama? 13 Sada dajte te bezakonike što su u Gavaji, da ih pogubimo i izvadimo zlo iz Izrailja. Ali ne hteše sinovi Venijaminovi poslušati braću svoju, sinove Izrailjeve. 14 Nego se skupiše sinovi Venijaminovi iz svojih mesta u Gavaju da iziđu da se biju sa sinovima Izrailjevim. 15 I nabroja se u to vreme sinova Venijaminovih iz njihovih gradova dvadeset i šest hiljada ljudi koji mahahu mačem osim stanovnika gavajskih, kojih beše na broj sedam stotina ljudi odabranih. 16 U svem tom narodu beše sedam stotina ljudi odabranih, koji behu levaci, i svaki gađaše kamenom iz praćke u dlaku ne promašujući. 17 A ljudi Izrailjaca nabroja se osim sinova Venijaminovih četiri stotine hiljada ljudi koji mahahu mačem, samih vojnika.
18 I ustavši otidoše k domu Boga Silnoga, i upitaše Boga i rekoše sinovi Izrailjevi: Ko će između nas ići prvi u boj na sinove Venijaminove? A Gospod reče: Juda nek ide prvi.
19 Potom ustavši rano sinovi Izrailjevi stadoše u logor prema Gavaji. 20 I iziđoše sinovi Izrailjevi u boj na sinove Venijaminove, i uvrstaše se sinovi Izrailjevi da udare na Gavaju. 21 A sinovi Venijaminovi iziđoše iz Gavaje, i povaljaše po zemlji između Izrailjaca u onaj dan dvadeset i dve hiljade ljudi. 22 Ali se narod sinova Izrailjevih oslobodi, te se opet uvrstaše na istom mestu gde se behu uvrstali prvog dana. 23 Jer sinovi Izrailjevi otidoše te plakaše pred Gospodom do večera, i upitaše Gospoda govoreći: Hoćemo li opet izaći u boj na sinove Venijamina brata svog? A Gospod im reče: Iziđite na njih.
24 I iziđoše sinovi Izrailjevi na sinove Venijaminove drugi dan. 25 I sinovi Venijaminovi iziđoše pred njih iz Gavaje drugi dan; i povaljaše po zemlji između sinova Izrailjevih opet osamnaest hiljada ljudi, koji svi mahahu mačem. 26 Tada svi sinovi Izrailjevi i sav narod iziđoše i dođoše k domu Boga Silnoga, i plakaše i stajaše onde pred Gospodom, i postiše se onaj dan do večera, i prinesoše žrtve paljenice i žrtve zahvalne pred Gospodom. 27 Pa upitaše sinovi Izrailjevi Gospoda; jer onde beše kovčeg zaveta Božjeg u ono vreme; 28 i Fines sin Eleazara sina Aronovog stajaše pred njim u ono vreme. I rekoše: Hoćemo li opet izaći u boj na sinove Venijamina brata svog ili ćemo se okaniti? A Gospod im reče: Iziđite, jer ću ih sutra predati vama u ruke.
29 Tada namesti Izrailj zasede oko Gavaje. 30 I sinovi Izrailjevi iziđoše treći dan na sinove Venijaminove, i uvrstaše se prema Gavaji kao prvom i drugom. 31 A sinovi Venijaminovi izašavši pred narod odvojiše se od grada, i stadoše biti i seći narod kao prvom i drugom po putevima, od kojih jedan ide k domu Boga Silnoga a drugi u Gavaju, i po polju, i ubiše do trideset ljudi iz Izrailja. 32 I rekoše sinovi Venijaminovi: Padaju pred nama kao pre. A sinovi Izrailjevi rekoše: Da bežimo da ih otrgnemo od grada na puteve. 33 Tada svi sinovi Izrailjevi kretoše se sa svog mesta i uvrstaše se u Val-Tamaru; i zasede Izrailjeve iskočiše iz mesta svog, iz luka gavajskih. 34 I dođe na Gavaju deset hiljada ljudi izabranih iz svega Izrailja, i boj posta žešći, a oni ne opaziše da će ih zlo zadesiti. 35 I Gospod pobi Venijamina pred Izrailjem, i sinovi Izrailjevi pogubiše onaj dan od sinova Venijaminovih dvadeset i pet hiljada i sto ljudi, koji svi mačem mahahu. 36 I sinovi Venijaminovi videše da su nadbijeni: jer sinovi Izrailjevi uzmakoše ispred sinova Venijaminovih uzdajući se u zasede koje behu namestili kod Gavaje; 37 a oni što behu u zasedi navališe brže u Gavaju, i ušavši isekoše sve po gradu oštrim mačem. 38 A behu sinovi Izrailjevi ugovorili s onima u zasedi da za znak zapale vatru da se digne velik dim iz grada. 39 Tako sinovi Izrailjevi stadoše bežati iz boja, a sinovi Venijaminovi počeše ubijati, i isekoše do trideset ljudi između sinova Izrailjevih govoreći: Doista padaju pred nama kao u pređašnjem boju. 40 Ali kad se plamen i dim kao stub diže iz grada, obazreše se sinovi Venijaminovi, i gle, oganj se iz grada dizaše do neba. 41 Tada se vratiše sinovi Izrailjevi, a sinovi Venijaminovi smetoše se videći da ih je zlo zadesilo; 42 i pobegoše ispred sinova Izrailjevih k pustinji; ali ih vojska gonjaše, i koji iz gradova izlažahu, biše ih među sobom. 43 Tako opkoliše sinove Venijaminove, goniše ih, tlačiše ih od Menuje do Gavaje k istoku. 44 I pogibe sinova Venijaminovih osamnaest hiljada ljudi, samih junaka. 45 A onih što se okretoše i pobegoše u pustinju k steni Rimonu, napabirčiše ih po putevima pet hiljada ljudi, i teraše ih do Gidoma i pobiše ih dve hiljade ljudi. 46 I tako svega pogibe onaj dan sinova Venijaminovih dvadeset i pet hiljada ljudi koji mahahu mačem, sve samih junaka. 47 I beše šest stotina ljudi koji se okretoše i utekoše u pustinju k steni Rimonu, i ostaše na steni Rimonu četiri meseca. 48 Potom sinovi Izrailjevi vrativši se k sinovima Venijaminovim isekoše oštrim mačem i ljude po gradovima i stoku i šta se god nađe; i sve gradove koji ostaše popališe ognjem.