23
Protiv zlih pastira. Obricanje dobrog pastira i cara iz Davidovog doma. Protiv lažnih proroka.
1 Teško pastirima koji potiru i razmeću stado paše moje! Govori Gospod. 2 Zato ovako veli Gospod Bog Izrailjev za pastire koji pasu narod moj: Vi razmetnuste ovce moje i razagnaste ih, i ne obilaziste ih; evo, ja ću vas obići za zloću dela vaših, govori Gospod. 3 I ostatak ovaca svojih ja ću skupiti iz svih zemalja u koje ih razagnah, i vratiću ih u torove njihove, gde će se naploditi i umnožiti. 4 I postaviću im pastire, koji će ih pasti, da se ne boje više i ne plaše i da ne pogine ni jedna, govori Gospod.
5 Gle, idu dani, govori Gospod, u koje ću podignuti Davidu Klicu pravednu, koja će carovati i biti srećna i činiti sud i pravdu na zemlji. 6 U Njegove dane spašće se Juda, i Izrailj će stanovati u miru, i ovo mu je ime kojim će se zvati: Gospod pravda naša.
7 Zato, evo, idu dani, govori Gospod, u koje se neće više govoriti: Tako da je živ Gospod, koji je izveo sinove Izrailjeve iz zemlje misirske; 8 nego: Tako da je živ Gospod, koji je izveo i doveo seme doma Izrailjevog iz severne zemlje i iz svih zemalja u koje ih bejah razagnao. I oni će sedeti u svojoj zemlji.
9 Radi proroka puca srce u meni,
trepeću sve kosti moje,
kao pijan sam
i kao čovek koga je osvojilo vino,
Gospoda radi
i Njegovih radi svetih reči.
10 Jer je zemlja puna preljubočinaca,
i s kletava tuži zemlja,
posušiše se paše u pustinji;
trk je njihov zao i moć njihova neprava.
11 Jer i prorok i sveštenik skvrne je,
nalazim i u domu svom zloću njihovu,
govori Gospod.
12 Za to će put njihov biti kao klizavica po tami,
gde će popuznuti i pasti;
jer ću pustiti na njih zlo,
godine pohođenja njihovog,
govori Gospod.
13 U proroka samarijskih video sam bezumlje,
prorokovahu Valom,
prelašćivahu narod moj Izrailja;
14 Ali u proroka jerusalimskih vidim strahotu:
čine preljubu i hode u laži,
ukrepljuju ruke zlikovcima
da se niko ne vrati od svoje zloće;
svi su mi kao Sodom,
i stanovnici njegovi kao Gomor.
15 Zato ovako veli Gospod nad vojskama o tim prorocima:
Evo, ja ću ih nahraniti pelenom i napojiću ih žuči;
jer od proroka jerusalimskih iziđe oskvrnjenje po svoj zemlji.
16 Ovako veli Gospod nad vojskama: Ne slušajte šta govore proroci koji vam prorokuju; varaju vas, govore utvare svog srca, ne iz usta Gospodnjih. 17 Jednako govore onima koji ne mare za me: Gospod je rekao: Imaćete mir; i svakome koji ide po misli srca svog govore: Neće doći na vas zlo.
18 Jer ko je stajao u veću Gospodnjem, i video ili čuo reč Njegovu?
Ko je pazio na reč Njegovu i čuo?
19 Evo, vihor Gospodnji, gnev,
izići će vihor, koji ne prestaje,
pašće na glavu bezbožnicima.
20 Neće se odvratiti gnev Gospodnji
dokle ne učini i izvrši šta je u srcu naumio;
najposle ćete razumeti to sasvim.
21 Ne slah tih proroka, a oni trčaše;
ne govorih im, a oni prorokovaše.
22 Da su stajali u mom veću,
tada bi kazivali moje reči narodu mom,
i odvraćali bi ih s puta njihovog zlog
i od zloće dela njihovih.
23 Jesam li ja Bog iz bliza, govori Gospod, a nisam Bog i iz daleka? 24 Može li se ko sakriti na tajno mesto da ga ja ne vidim? Govori Gospod; ne ispunjam li ja nebo i zemlju? Govori Gospod. 25 Čujem šta govore ti proroci koji u ime moje prorokuju laž govoreći: Snio sam, snio sam. 26 Dokle će to biti u srcu prorocima koji prorokuju laž, i prevaru srca svog prorokuju? 27 Koji misle da će učiniti da narod moj zaboravi ime moje uza sne njihove, koje pripovedaju jedan drugom, kao što zaboraviše oci njihovi ime moje uz Vala. 28 Prorok koji sni, neka pripoveda san; a u koga je reč moja, neka govori reč moju istinito; šta će pleva sa pšenicom? Govori Gospod. 29 Nije li reč moja kao oganj, govori Gospod, i kao malj koji razbija kamen? 30 Za to, evo me na te proroke, govori Gospod, koji kradu moje reči jedan od drugog. 31 Evo me na te proroke, veli Gospod, koji dižu jezik svoj i govore: On veli. 32 Evo me na one koji prorokuju lažne sne, veli Gospod, i pripovedajući ih zavode narod moj lažima svojim i hitrinom svojom; a ja ih nisam poslao niti sam im zapovedio; i neće ništa pomoći tome narodu, govori Gospod.
33 Ako te zapita ovaj narod ili koji prorok ili sveštenik govoreći: Kako je breme Gospodnje? Tada im reci: Kako breme? Ostaviću vas, govori Gospod. 34 A proroka i sveštenika i narod koji reče: Breme Gospodnje, ja ću pokarati tog čoveka i dom njegov. 35 Nego ovako govorite svaki bližnjemu svom i svaki bratu svom: Šta odgovori Gospod? I: Šta reče Gospod? 36 A bremena Gospodnjeg ne pominjite više, jer će svakome biti breme reč njegova, jer izvrćete reči Boga Živoga, Gospoda nad vojskama, Boga našeg. 37 Ovako reci proroku: Šta ti odgovori Gospod? I šta ti reče Gospod? 38 Ali kad kažete: Breme Gospodnje, zato ovako veli Gospod: Šta govorite tu reč: Breme Gospodnje, a ja slah k vama da vam kažu: Ne govorite: Breme Gospodnje, 39 zato evo me, ja ću vas zaboraviti sasvim i odbaciću od sebe vas i grad koji sam dao vama i ocima vašim. 40 I navaliću na vas porugu večnu i sramotu večnu koja se neće zaboraviti.