3
Vernost prijateljičina. Slava prijateljeva.
1 Na postelji svojoj noću tražih
onog koga ljubi duša moja,
tražih ga, ali ga ne nađoh.
2 Sada ću ustati, pa idem po gradu,
po trgovima i po ulicama tražiću
onog koga ljubi duša moja.
Tražih ga, ali ga ne nađoh.
3 Nađoše me stražari, koji obilaze po gradu.
Videste li onog koga ljubi duša moja?
4 Malo ih zaminuh,
i nađoh onog koga ljubi duša moja;
i uhvatih ga, i neću ga pustiti
dokle ga ne odvedem u kuću matere svoje
i u ložnicu roditeljke svoje.
5 Zaklinjem vas, kćeri jerusalimske,
srnama i košutama poljskim,
ne budite ljubavi moje, ne budite je,
dok joj ne bude volja.
6 Ko je ona što ide gore iz pustinje
kao stupovi od dima, potkađena smirnom i tamjanom
i svakojakim praškom apotekarskim?
7 Gle, odar Solomunov,
a oko njega šezdeset junaka
između junaka Izrailjevih:
8 Svi imaju mačeve, vešti su boju,
u svakog je mač o bedru radi straha noćnog.
9 Odar je načinio sebi car Solomun
od drveta livanskog;
10 Stupce mu je načinio od srebra,
uzglavlje od zlata, nebo od skerleta,
a iznutra nastrt ljubavlju za kćeri jerusalimske.
11 Iziđite, kćeri sionske,
i gledajte cara Solomuna
pod vencem kojim ga mati njegova okiti
na dan svadbe njegove
i na dan veselja srca njegovog.