3
Jovanova propoved o pokajanju i svedočanstvo o Hristu.
1 U petnaestoj godini vladanja ćesara Tiverija, kad beše Pontije Pilat sudija u Judeji, i Irod četvorovlasnik u Galileji, a Filip brat njegov četvorovlasnik u Itureji i u trahonitskoj, i Lisanija četvorovlasnik u Avilini, 2 za poglavara svešteničkih Ane i Kajafe, reče Bog Jovanu sinu Zarijinom u pustinji, 3 i dođe u svu okolinu jordansku propovedajući krštenje pokajanja za oproštenje greha; 4 kao što je napisano u knjizi reči proroka Isaije koji govori:
Glas onog što viče u pustinji:
Pripravite put Gospodnji;
poravnite staze Njegove;
5 Sve doline neka se ispune,
i sve gore i bregovi neka se slegnu;
i šta je krivo neka bude pravo,
i hrapavi putevi neka budu glatki;
6 I svako će telo videti spasenje Božije.
7 Jovan, pak, govoraše ljudima koji izlažahu da ih krsti: Porodi aspidini! Ko vam kaza da bežite od gneva koji ide? 8 Rodite dakle rodove dostojne pokajanja, i ne govorite u sebi: Oca imamo Avraama; jer vam kažem da Bog može i od ovog kamenja podignuti decu Avraamu. 9 Jer već i sekira stoji drvetu kod korena; i svako drvo koje dobar rod ne rađa seče se i u oganj se baca.
10 I pitahu ga ljudi govoreći: Šta ćemo dakle činiti? 11 On pak odgovarajući reče im: Koji ima dve haljine neka da jednu onome koji nema; i ko ima hrane neka čini tako. 12 Dođoše pak i carinici da ih krsti, i rekoše mu: Učitelju! Šta ćemo činiti? 13 A on im reče: Ne tražite više nego što vam je rečeno. 14 Pitahu ga pak i vojnici govoreći: A mi šta ćemo činiti? I reče im: Nikome da ne činite sile niti koga da opadate, i budite zadovoljni svojom platom.
15 A kad narod beše u sumnji i pomišljahu svi u srcima svojim za Jovana: Da nije on Hristos? 16 Odgovaraše Jovan svima govoreći: Ja vas krstim vodom; ali ide za mnom jači od mene, kome ja nisam dostojan odrešiti remen na obući Njegovoj; On će vas krstiti Duhom Svetim i ognjem. 17 On ima lopatu u ruci svojoj, i očistiće gumno svoje, i skupiće pšenicu svoju, a plevu će sažeći ognjem večnim.
18 I drugo mnogo koješta javlja narodu i napominja. 19 Iroda pak četvorovlasnika koraše Jovan za Irodijadu, ženu brata njegovog, i za sva zla što učini Irod; 20 i svrh svega učini i to te zatvori Jovana u tamnicu.
21 A kad se krsti sav narod, i Isus pošto se krsti i moljaše se Bogu, otvori se nebo, 22 i siđe na Nj Duh Sveti u telesnom obliku kao golub, i ču se glas s neba govoreći: Ti si Sin moj ljubazni, Ti si po mojoj volji.
23 I taj Isus imaše oko trideset godina kad poče; i beše, kao što se mišljaše, sin Josifa sina Ilijinog, 24 sina Matatovog, sina Levijevog, sina Melhijinog, sina Jenejevog, sina Josifovog, 25 sina Matatijinog, sina Amosovog, sina Naumovog, sina Eslijinog, sina Nangejevog, 26 sina Maatovog, sina Matatijinog, sina Semejinog, sina Josifovog, sina Judinog, 27 sina Joaninog, sina Risinog, sina Zorovaveljevog, sina Salatiilovog, sina Nirijinog, 28 sina Melhijinog, sina Adijinog, sina Kosamovog, sina Irovog, 29 sina Josijinog, sina Elijezerovog, sina Jorimovog, sina Matatovog, sina Levijevog, 30 sina Simeunovog, sina Judinog, sina Josifovog, sina Jonanovog, sina Elijakimovog, 31 sina Melejinog, sina Mainanovog, sina Matatinog, sina Natanovog, sina Davidovog, 32 sina Jesejevog, sina Ovidovog, sina Voozovog, sina Salmonovog, sina Naasonovog, 33 sina Aminadavovog, sina Aramovog, sina Esromovog, sina Faresovog, sina Judinog, 34 sina Jakovljevog, sina Isakovog, sina Avraamovog, sina Tarinog, sina Nahorovog, 35 sina Seruhovog, sina Ragavovog, sina Falekovog, sina Everovog, sina Salinog, 36 sina Kainanovog, sina Arfaksadovog, sina Simovog, sina Nojevog, sina Lamehovog, 37 sina Matusalovog, sina Enohovog, sina Jaredovog, sina Maleleilovog, sina Kainanovog, 38 sina Enosovog, sina Sitovog, sina Adamovog, sina Božijeg.