9
Jovov drugi govor: sa Svemogućim se ne može niko prepirati.
1 A Jov odgovori i reče:
2 Zaista, znam da je tako;
jer kako bi mogao čovek biti prav pred Bogom?
3 Ako bi se hteo preti s Njim,
ne bi Mu mogao odgovoriti od hiljade na jednu.
4 Mudar je srcem i jak snagom;
ko se je opro Njemu i bio srećan?
5 On premešta gore, da niko i ne opazi;
prevraća ih u gnevu svom;
6 On kreće zemlju s mesta njenog
da joj se stupovi drmaju;
7 On kad zapreti suncu, ne izlazi;
On zapečaćava zvezde;
8 On razapinje nebo sam,
i gazi po valima morskim;
9 On je načinio zvezde
kola i štape i vlašiće i druge jugu u dnu;
10 On čini stvari velike i neispitive i divne,
kojima nema broja.
11 Gle, ide mimo mene, a ja ne vidim;
prođe, a ja ga ne opazim.
12 Gle, kad uhvati, ko će Ga nagnati da vrati?
Ko će Mu kazati: Šta radiš?
13 Bog ne usteže gneva svog,
padaju poda Nj oholi pomoćnici.
14 A kako bi Mu ja odgovarao
i birao reči protiv Njega?
15 Da sam i prav, neću Mu se odgovoriti,
valja da se molim sudiji svom.
16 Da Ga zovem i da mi se odzove,
još ne mogu verovati da je čuo glas moj.
17 Jer me je vihorom satro
i zadao mi mnogo rana nizašta.
18 Ne da mi da odahnem,
nego me siti gorčinama.
19 Ako je na silu, gle, On je najsilniji;
ako na sud, ko će mi svedočiti?
20 Da se pravdam, moja će me usta osuditi;
da sam dobar, pokazaće da sam nevaljao.
21 Ako sam dobar, neću znati za to;
omrzao mi je život moj.
22 Svejedno je;
zato rekoh: i dobrog i bezbožnog On potire.
23 Kad bi još ubio bič najedanput!
Ali se smeje iskušavanju pravih.
24 Zemlja se daje u ruke bezbožniku;
lice sudija njenih zaklanja;
ako ne On, da ko?
25 Ali dani moji biše brži od glasnika;
pobegoše, ne videše dobra.
26 Prođoše kao brze lađe,
kao orao kad leti za hranu.
27 Ako kažem: Zaboraviću tužnjavu svoju,
ostaviću gnev svoj i okrepiću se;
28 Strah me je od svih muka mojih,
znam da me nećeš opravdati.
29 Biću kriv;
zašto bih se mučio uzalud?
30 Da se izmijem vodom snežnicom,
i da očistim sapunom ruke svoje,
31 Tada ćeš me zamočiti u jamu
da se gade na me moje haljine.
32 Jer nije čovek kao ja
da Mu odgovaram,
da idem s Njim na sud;
33 Niti ima među nama kmeta
da bi stavio ruku svoju među nas dvojicu.
34 Neka odmakne od mene prut svoj,
i strah Njegov neka me ne straši;
35 Tada ću govoriti, i neću Ga se bojati;
jer ovako ne znam za sebe.