Druga knjiga Samuilova
koja se zove i Druga knjiga o carevima
1
David naređuje da se donosilac krune Saulove pogubi. Njegova pesma tugovanja zbog Saula i Jonatana.
1 A po smrti Saulovoj, kad se David vrati pobivši Amalike i osta u Siklagu dva dana, 2 trećeg dana, gle, dođe jedan iz vojske Saulove razdrtih haljina i glave posute prahom; i došav k Davidu pade na zemlju i pokloni se. 3 I reče mu David: Otkuda ideš? A on mu reče: Iz logora izrailjskog utekoh. 4 A David mu reče: Šta bi? Kaži mi. A on reče: Narod pobeže iz boja; i mnogo naroda pade i izgibe, pogibe i Saul i sin mu Jonatan. 5 A David reče momku koji mu donese glas: Kako znaš da je poginuo i sin mu Jonatan? 6 A momak koji mu donese glas reče: Slučajno dođoh na goru Gelvuju, a to se Saul naslonio na koplje svoje, kola i konjici približavahu se k njemu. 7 A on obazrevši se natrag ugleda me, pa me viknu, a ja mu rekoh: Evo me. 8 A on mi reče: Ko si? A ja mu rekoh: Amalik sam. 9 A on mi reče: Pristupi k meni ubij me; jer me obuzeše muke, a još je sasvim duša u meni. 10 I pristupih k njemu i ubih ga, jer sam znao da neće ostati živ pošto pade; i uzeh venac carski koji mu beše na glavi i grivnu koja mu beše na ruci, i evo donesoh gospodaru svom.
11 Tada David zgrabi haljine na sebi i razdre ih; tako i svi ljudi koji behu s njim. 12 I ridaše i plakaše, i postiše do večeri za Saulom i za Jonatanom sinom njegovim i za narodom Gospodnjim i za domom Izrailjevim što izgiboše od mača. 13 I reče David momku koji mu donese glas: Odakle si? A on reče: Ja sam sin jednog došljaka Amalika. 14 Reče mu David: Kako te nije bilo strah podići ruku svoju i ubiti pomazanika Gospodnjeg? 15 I dozva David jednog između momaka svojih i reče: Hodi, pogubi ga. A on ga udari, te umre. 16 I reče mu David: Krv tvoja na tvoju glavu; jer tvoja usta svedočiše na te govoreći: Ja sam ubio pomazanika Gospodnjeg.
17 Tada David narica ovako za Saulom i za Jonatanom sinom njegovim, 18 i izgovori, da bi se učili sinovi Judini luku, i eto je napisano u knjizi Istinitog:
19 Diko Izrailjeva!
Na tvojim visinama pobijeni su;
kako padoše junaci?
20 Ne kazujte u Gatu,
i ne razglašujte po ulicama askalonskim,
da se ne vesele kćeri filistejske
i da ne igraju kćeri neobrezanih.
21 Gore gelvujske!
Ne padala rosa ni dažd na vas,
i ne rodilo polje za prinos,
jer je tu bačen štit sa junaka,
štit Saulov,
kao da nije pomazan uljem.
22 Bez krvi pobijenih i bez masti od junaka nije se vraćao luk Jonatanov,
niti je mač Saulov dolazio natrag prazan.
23 Saul i Jonatan,
mili i dragi za života,
ni u smrti se ne rastaviše;
lakši od orlova behu.
24 Kćeri Izrailjeve!
Plačite za Saulom,
koji vas je oblačio u skerlet lepo,
i kitio vas zlatnim zakladima po haljinama vašim.
25 Kako padoše junaci u boju!
Jonatan kako pogibe na tvojim visinama!
26 Žao mi je za tobom, brate Jonatane;
bio si mi mio vrlo;
veća mi je bila ljubav tvoja od ljubavi ženske.
27 Kako padoše junaci,
i propade oružje ubojito!