10
Idole i idolopoklonike živi će Bog upropastiti, a svoj će narod kazniti s merom.
1 Slušajte reč koju vam govori Gospod, dome Izrailjev. 2 Ovako veli Gospod:
Ne učite se putu kojim idu narodi,
i od znaka nebeskih ne plašite se,
jer se od njih plaše narodi.
3 Jer su uredbe u naroda taština,
jer seku drvo u šumi, delo ruku umetničkih sekirom;
4 Srebrom i zlatom ukrašuju ga,
klinima i čekićima utvrđuju ga da se ne pomiče;
5 Stoje pravo kao palme, ne govore;
treba ih nositi, jer ne mogu ići;
ne boj ih se,
jer ne mogu zla učiniti, a ne mogu ni dobra učiniti.
6 Niko nije kao Ti, Gospode;
velik si i veliko je ime Tvoje u sili.
7 Ko se ne bi Tebe bojao, care nad narodima!
Jer Tebi to pripada;
jer među svim mudracima u naroda i u svim carstvima njihovim
nema takvog kakav si Ti.
8 Nego su svi ludi i bezumni,
drvo je nauka o taštini.
9 Srebro kovano donosi se iz Tarsisa i zlato iz Ufaza,
delo umetničko i ruku zlatarskih,
odelo im je od porfire i skerleta,
sve je delo umetničko.
10 A Gospod je pravi Bog,
Bog živi i car večni,
od Njegove srdnje trese se zemlja,
i gnev Njegov ne mogu podneti narodi.
11 Ovako im recite: Bogovi, koji nisu načinili nebo ni zemlju, nestaće sa zemlje i ispod neba.
12 On je načinio zemlju silom svojom,
utvrdio vasiljenu mudrošću svojom,
i razumom svojim razastro nebesa;
13 On kad pusti glas svoj,
buče vode na nebesima,
podiže paru s krajeva zemaljskih,
pušta munje s daždem,
i izvodi vetar iz staja njegovih.
14 Svaki čovek posta bezuman od znanja,
svaki se zlatar osramoti likom rezanim,
jer su laž liveni likovi njegovi,
i nema duha u njima.
15 Taština su, delo prevarno;
kad ih pohodim, poginuće.
16 Nije takav deo Jakovljev,
jer je Tvorac svemu,
i Izrailj Mu je nasledstvo,
ime Mu je Gospod nad vojskama.
17 Pokupi iz zemlje trg svoj
ti, koja sediš u gradu.
18 Jer ovako veli Gospod:
Gle, ja ću izbaciti kao praćom stanovnike ove zemlje,
i pritesniću ih da osete.
19 Teško meni od muke moje, reći će;
ljuta je rana moja;
a ja rekoh:
To je bol, treba da ga podnosim.
20 Moj je šator opustošen
i sva uža moja pokidana,
sinovi moji otidoše od mene
i nema ih,
nema više nikoga da razapne šator moj
i digne zavese moje.
21 Jer pastiri postaše bezumni
i Gospoda ne tražiše;
zato ne biše srećni,
i sve se stado njihovo rasprša.
22 Gle, ide glas i vreva velika iz severne zemlje
da obrati gradove Judine u pustoš,
u stan zmajevski.
23 Znam, Gospode, da put čovečji nije u njegovoj vlasti
niti je čoveku koji hodi u vlasti da upravlja koracima svojim.
24 Karaj me, Gospode, ali s merom,
ne u gnevu svom, da me ne bi zatro.
25 Izlij gnev svoj na narode koji Te ne poznaju,
i na plemena koja ne prizivaju ime Tvoje,
jer proždreše Jakova, proždreše ga da ga nema,
i naselje njegovo opusteše.