20
Priča o radnicima u vinogradu. Treće kazivanje o stradanju. Sinovi Zevedejevi. Borba za prvenstvo. Dva slepca.
1 Jer je carstvo nebesko kao čovek domaćin koji ujutru rano iziđe da naima poslenike u vinograd svoj. 2 I pogodivši se s poslenicima po groš na dan posla ih u vinograd svoj. 3 I izišavši u treći sat, vide druge gde stoje na trgu besposleni, 4 i njima reče: Idite i vi u moj vinograd, i šta bude pravo daću vam. 5 I oni otidoše. I opet izišavši u šesti i deveti sat, učini tako. 6 I u jedanaesti sat izišavši nađe druge gde stoje besposleni, i reče im: Što stojite ovde sav dan besposleni? 7 Rekoše mu: Niko nas ne najmi. Reče im: Idite i vi u moj vinograd, i šta bude pravo primićete. 8 A kad bi u veče, reče gospodar od vinograda k pristavu svom: Dozovi poslenike i podaj im platu počevši od poslednjih do prvih. 9 I došavši koji su u jedanaesti sat najmljeni primiše po groš. 10 A kad dođoše prvi, mišljahu da će više primiti: I primiše i oni po groš. 11 I primivši vikahu na gospodara. 12 Govoreći: Ovi poslednji jedan sat radiše, i izjednači ih s nama koji smo se čitav dan mučili i goreli. 13 A on odgovarajući reče jednom od njih: Prijatelju! Ja tebi ne činim krivo; nisi li pogodio sa mnom po groš? 14 Uzmi svoje pa idi; a ja hoću i ovom poslednjem da dam kao i tebi. 15 Ili zar ja nisam vlastan u svom činiti šta hoću? Zar je oko tvoje zlo što sam ja dobar? 16 Tako će biti poslednji prvi i prvi poslednji; jer je mnogo zvanih, a malo izbranih.
17 I pošavši Isus u Jerusalim uze nasamo dvanaest učenika na putu, i reče im: 18 Evo idem u Jerusalim, i Sin čovečiji biće predan glavarima svešteničkim i književnicima; i osudiće Ga na smrt; 19 i predaće Ga neznabošcima da Mu se rugaju i da Ga biju i razapnu; i treći dan ustaće.
20 Tada pristupi k Njemu mati sinova Zevedejevih sa svojim sinovima klanjajući Mu se i moleći Ga za nešto. 21 A On joj reče: Šta hoćeš? Reče Mu: Zapovedi da sedu ova moja dva sina, jedan s desne strane Tebi, a jedan s leve strane Tebi, u carstvu Tvom. 22 A Isus odgovarajući reče: Ne znate šta tražite; možete li piti čašu koju ću ja piti i krstiti se krštenjem kojim se ja krstim? Rekoše Mu: Možemo. 23 I reče im: Čašu dakle moju ispićete, i krstićete se krštenjem kojim se ja krstim; ali da sedete s desne strane meni i s leve, ne mogu ja dati, nego kome je ugotovio Otac moj. 24 I kad čuše ostalih deset učenika, rasrdiše se na ta dva brata. 25 A Isus dozvavši ih reče: Znate da knezovi narodni zapovedaju narodu, i poglavari upravljaju njim. 26 Ali među vama da ne bude tako; nego koji hoće da bude veći među vama, da vam služi. 27 I koji hoće među vama da bude prvi, da vam bude sluga. 28 Kao što ni Sin čovečiji nije došao da Mu služe, nego da služi i da dušu svoju u otkup da za mnoge.
29 I kad je izlazio iz Jerihona za Njim iđaše narod mnogi. 30 I gle, dva slepca seđahu kraj puta, i čuvši da Isus prolazi povikaše govoreći: Pomiluj nas Gospode, sine Davidov! 31 A narod prećaše im da ućute; a oni još većma povikaše govoreći: Pomiluj nas Gospode, sine Davidov! 32 I ustavivši se Isus dozva ih, i reče: Šta hoćete da vam učinim? 33 Rekoše Mu: Gospode, da se otvore oči naše. 34 I smilova se Isus, i dohvati se očiju njihovih, i odmah progledaše oči njihove, i otidoše za Njim.