33
Mojsijev poslednji blagoslov i proricanje o dvanaest plemena.
1 A ovo je blagoslov kojim blagoslovi Mojsije, čovek Božji sinove Izrailjeve pred smrt svoju. 2 I reče:
Gospod iziđe sa Sinaja, i pokaza im se sa Sira;
zasja s gore faranske,
i dođe s mnoštvom hiljada svetaca,
a u desnici mu zakon ognjeni za njih.
3 Doista ljubi narode;
svi su sveti Njegovi u ruci Tvojoj;
i oni se slegoše k nogama Tvojim
da prime reči Tvoje.
4 Mojsije nam dade zakon,
nasledstvo zboru Jakovljevom.
5 Jer beše car u Izrailju,
kad se sabirahu knezovi narodni,
plemena Izrailjeva.
6 Da živi Ruvim i ne umre,
a ljudi njegovih da bude malo!
7 A za Judu reče:
Usliši Gospode glas Judin,
i dovedi ga opet k narodu njegovom;
ruke njegove neka vojuju na nj,
a Ti mu pomaži protiv neprijatelja njegovih.
8 I za Levija reče:
Tvoj Tumim i Tvoj Urim
neka budu u čoveka Tvog svetog,
kog si okušao u Masi
i s kojim si se prepirao na vodi Merivi;
9 Koji kaže ocu svom i materi svojoj:
Ne gledam na vas;
koji ne poznaje braću svoju
i za sinove svoje ne zna,
jer drži reči Tvoje
i zavet Tvoj čuva.
10 Oni uče uredbama Tvojim Jakova
i zakonu Tvom Izrailja,
i meću kad pod nozdrve Tvoje
i žrtvu što se sažiže na oltar Tvoj.
11 Blagoslovi, Gospode, vojsku njegovu,
i neka Ti milo bude delo ruku njegovih;
polomi bedre onima koji ustaju na nj
i koji mrze na nj, da ne ustanu.
12 Za Venijamina reče:
Mili Gospodu
nastavaće bez straha s Njim;
zaklanjaće ga svaki dan,
i među plećima Njegovim nastavaće.
13 I za Josifa reče:
Blagoslovena je zemlja njegova od Gospoda
blagom s neba, rosom
i iz dubine odozdo,
14 I blagom koje dolazi od sunca,
i blagom koje dolazi od meseca.
15 I blagom starih brda
i blagom večnih humova.
16 I blagom na zemlji
i obiljem njenim,
i milošću onog koji stoji u kupini.
Neka to dođe ne glavu Josifu
i na teme odvojenome između braće svoje.
17 Krasota je njegova kao u prvenca teleta,
i rogovi njegovi kao rogovi u jednoroga;
njima će bosti narode sve do kraja zemlje;
to je mnoštvo hiljada Jefremovih i hiljade Manasijine.
18 A za Zavulona reče:
Veseli se Zavulone izlaskom svojim,
i Isahare šatorima svojim.
19 Narode će sazvati na goru,
onde će prineti žrtve pravedne;
jer će obilje morsko sisati
i skriveno blago u pesku.
20 A za Gada reče:
Blagosloven je koji širi Gada;
on nastava kao lav, i kida ruku i glavu.
21 Izabra sebi prvo,
jer onde dobi deo od Onog koji dade zakon;
zato će ići s knezovima narodnim,
i izvršavati pravdu Gospodnju
i sudove Njegove s Izrailjem.
22 A za Dana reče:
Dan je lavić, koji će iskakati iz Vasana.
23 I za Neftalima reče:
Neftalime, siti milosti
i puni blagoslova Gospodnjeg,
zapad i jug uzmi.
24 I za Asira reče:
Asir će biti blagoslov mimo druge sinove,
biće mio braći svojoj,
zamakaće u ulje nogu svoju.
25 Gvožđe i bronza biće pod obućom tvojom;
i dokle traju dani tvoji trajaće snaga tvoja.
26 Izrailju! Niko nije kao Bog,
koji ide po nebu tebi u pomoć,
i u veličanstvu svom na oblacima.
27 Zaklon je Bog večni
i pod mišicom večnom;
On će odagnati ispred tebe neprijatelje tvoje,
i reći će: Zatri!
28 Da bi nastavao Izrailj sam bezbrižno,
izvor Jakovljev,
u zemlji obilnoj žitom i vinom;
i nebo će njegovo pokropiti rosom.
29 Blago tebi narode Izrailju!
Ko je kao ti, narod kog je sačuvao Gospod,
štit pomoći tvoje,
i mač slave tvoje?
Neprijatelji će se tvoji poniziti,
a ti ćeš gaziti visine njihove.