22
Izdajstvo. Pashalno jagnje i večera. Taština učenika. Isusova patnja na gori Maslinskoj. Hvatanje. Petrovo odricanje. Isusovo stradanje pred Kajafom.
1 Približavaše se pak praznik prijesnih hlebova koji se zove pasha. 2 I gledahu glavari sveštenički i književnici kako bi Ga ubili; ali se bojahu naroda.
3 A sotona uđe u Judu, koji se zvaše Iskariot, i koji beše jedan od dvanaestorice. 4 I otišavši govori s glavarima svešteničkim i sa starešinama kako će im Ga izdati. 5 I oni se obradovaše, i ugovoriše da mu dadu novce. 6 I on se obreče, i tražaše zgodno vreme da im Ga preda tajno od naroda.
7 A dođe dan presnih hlebova u koji trebaše klati pashu; 8 i posla Petra i Jovana rekavši: Idite ugotovite nam pashu da jedemo. 9 A ovi Mu rekoše: Gde hoćeš da ugotovimo? 10 A On im reče: Eto kad uđete u grad, srešće vas čovek koji nosi vodu u krčagu; idite za njim u kuću u koju on uđe, 11 i kažite domaćinu: Učitelj veli: gde je gostionica gde ću jesti pashu s učenicima svojim? 12 I on će vam pokazati veliku sobu prostrtu; onde ugotovite. 13 A oni otidoše i nađoše kao što im kaza; i ugotoviše pashu.
14 I kad dođe čas, sede za trpezu, i dvanaest apostola s Njim. 15 I reče im: Vrlo sam želeo da ovu pashu jedem s vama pre nego postradam; 16 jer vam kažem da je odsele neću jesti dok se ne svrši u carstvu Božijem. 17 I uzevši čašu dade hvalu, i reče: Uzmite je i razdelite među sobom; 18 jer vam kažem da neću piti od roda vinogradskog dok ne dođe carstvo Božije. 19 I uzevši hleb dade hvalu, i prelomivši ga dade im govoreći: Ovo je telo moje koje se daje za vas; ovo činite za moj spomen. 20 A tako i čašu po večeri, govoreći: Ova je čaša novi zavet mojom krvi koja se za vas proliva. 21 Ali evo ruka izdajnika mog sa mnom je na trpezi. 22 I Sin čovečiji, dakle, ide kao što je uređeno; ali teško čoveku onome koji Ga izdaje! 23 I oni staše tražiti među sobom koji bi, dakle, od njih bio koji će to učiniti.
24 A posta i prepiranje među njima koji bi se držao među njima da je najveći. 25 A On im reče: Carevi narodni vladaju narodom, a koji njime upravljaju, zovu se dobrotvori. 26 Ali vi nemojte tako; nego koji je najveći među vama neka bude kao najmanji, i koji je starešina neka bude kao sluga. 27 Jer koji je veći, koji sedi za trpezom ili koji služi? Nije li onaj koji sedi za trpezom? A ja sam među vama kao sluga.
28 A vi ste oni koji ste se održali sa mnom u mojim napastima. 29 I ja ostavljam vama carstvo kao što je Otac moj meni ostavio: 30 Da jedete i pijete za trpezom mojom u carstvu mom, i da sedite na prestolima i sudite nad dvanaest kolena Izrailjevih.
31 Reče pak Gospod: Simone! Simone! Evo vas ište sotona da bi vas činio kao pšenicu. 32 A ja se molih za tebe da tvoja vera ne prestane; i ti kad god obrativši se utvrdi braću svoju. 33 A on Mu reče: Gospode! S Tobom gotov sam i u tamnicu i na smrt ići. 34 A On reče: Kažem ti, Petre! Danas neće zapevati petao dok se triput ne odrekneš da me poznaješ.
35 I reče im: Kad vas poslah bez kese i bez torbe i bez obuće, eda vam šta nedostade? A oni rekoše: Ništa. 36 A On im reče: Ali sad koji ima kesu neka je uzme, tako i torbu; a koji nema neka proda haljinu svoju i kupi nož. 37 Jer vam kažem da još i ovo treba na meni da se izvrši što stoji u pismu: I među zločince metnuše Ga. Jer šta je pisano za mene, svršuje se. 38 A oni rekoše: Gospode! Evo ovde dva noža. A On im reče: Dosta je.
39 I izišavši otide po običaju na goru maslinsku; a za Njim otidoše učenici Njegovi. 40 A kad dođe na mesto reče im: Molite se Bogu da ne padnete u napast. 41 I sam odstupi od njih kako se može kamenom dobaciti, i kleknuvši na kolena moljaše se Bogu 42 govoreći: Oče! Kad bi hteo da proneseš ovu čašu mimo mene! Ali ne moja volja nego Tvoja da bude. 43 A anđeo Mu se javi s neba, i krepi Ga. 44 I budući u borenju, moljaše se bolje; znoj pak Njegov beše kao kaplje krvi koje kapahu na zemlju. 45 I ustavši od molitve dođe k učenicima svojim, i nađe ih, a oni spavaju od žalosti, 46 i reče im: Što spavate? Ustanite, molite se Bogu da ne padnete u napast.
47 Dok On još pak govoraše, gle, narod i jedan od dvanaestorice, koji se zvaše Juda, iđaše pred njima, i pristupi k Isusu da Ga celiva. Jer im on beše dao znak: Koga celivam onaj je. 48 A Isus mu reče: Juda! Zar celivom izdaješ Sina čovečijeg? 49 A kad oni što behu s Njim videše šta će biti, rekoše Mu: Gospode, da bijemo nožem? 50 I udari jedan od njih slugu poglavara svešteničkog, i odseče mu desno uho. 51 A Isus odgovarajući reče: Ostavite to. I dohvativši se do uha njegovog isceli ga. 52 A glavarima svešteničkim i vojvodama crkvenim i starešinama koji behu došli na Nj reče Isus: Zar kao na hajduka iziđoste s noževima i koljem da me uhvatite? 53 Svaki dan bio sam s vama u crkvi i ne digoste ruku na mene; ali je sad vaš čas i oblast tame.
54 A kad Ga uhvatiše, odvedoše Ga i uvedoše u dvor poglavara svešteničkog. A Petar iđaše za Njim izdaleka. 55 A kad oni naložiše oganj nasred dvora i seđahu zajedno, i Petar seđaše među njima. 56 Videvši ga, pak, jedna sluškinja gde sedi kod ognja, i pogledavši na nj reče: i ovaj beše s njim. 57 A on Ga se odreče govoreći: Ženo! Ne poznajem ga. 58 I malo zatim, vide ga drugi i reče: i ti si od njih. A Petar reče: Čoveče! Nisam. 59 I pošto prođe oko jednog sahata, drugi neko potvrđivaše govoreći: Zaista i ovaj beše s njim; jer je Galilejac. 60 A Petar reče: Čoveče! Ne znam šta govoriš. I odmah dok on još govoraše zapeva petao. 61 I obazrevši se Gospod pogleda na Petra, i Petar se opomenu reči Gospodnje kako mu reče: Pre nego petao zapeva odreći ćeš me se triput. 62 I izišavši napolje plaka gorko.
63 A ljudi koji držahu Isusa rugahu Mu se, i bijahu Ga. 64 I pokrivši Ga, bijahu Ga po obrazu i pitahu Ga govoreći: Proreci ko Te udari? 65 I druge mnoge hule govorahu na Nj.
66 I kad svanu, sabraše se starešine narodne i glavari sveštenički i književnici, i odvedoše Ga u svoj sud 67 govoreći: Jesi li ti Hristos? Kaži nam. A On im reče: Ako vam i kažem, nećete verovati. 68 A ako vas i zapitam, nećete mi odgovoriti, niti ćete me pustiti. 69 Odsele će Sin čovečiji sediti s desne strane sile Božije. 70 Svi pak rekoše: Ti li si dakle sin Božji? A On im reče: Vi kažete da sam ja. 71 A oni rekoše: Šta nam trebaju više svedočanstva? Jer sami čusmo iz usta njegovih.