6
Treba se čuvati jemstva, lenjosti, zlobe i preljube.
1 Sine moj, kad se podjemčiš za prijatelja svog,
i daš ruku svoju tuđincu,
2 Vezao si se rečima usta svojih,
uhvatio si se rečima usta svojih.
3 Zato učini tako, sine moj, i oprosti se,
jer si dopao u ruke bližnjemu svom;
idi, pripadni, i navali na bližnjeg svog.
4 Ne daj sna očima svojim,
ni veđama svojim drema.
5 Otmi se kao srna iz ruke lovcu,
i kao ptica iz ruke ptičaru.
6 Idi k mravu, lenjivče,
gledaj puteve njegove, i omudraj.
7 Nema vođu ni upravitelja ni gospodara;
8 I opet pripravlja leti sebi hranu,
zbira uz žetvu piću svoju.
9 Dokle ćeš, lenjivče, ležati?
Kad ćeš ustati od sna svog?
10 Dok malo prospavaš, dok malo prodremlješ,
dok malo sklopiš ruke da prilegneš,
11 U tom će doći siromaštvo tvoje kao putnik
i oskudica tvoja kao oružan čovek.
12 Čovek nevaljao i nitkov
hodi sa zlim ustima;
13 Namiguje očima, govori nogama, pokazuje prstima;
14 Svaka mu je opačina u srcu,
kuje zlo svagda, zameće svađu.
15 Zato će ujedanput doći pogibao njegova,
časom će se satrti i neće biti leka.
16 Na ovo šestoro mrzi Gospod,
i sedmo je gad duši njegovoj:
17 Oči ponosite,
jezik lažljiv
i ruke koje prolivaju krv pravu,
18 Srce koje kuje zle misli,
noge koje brzo trče na zlo,
19 Lažan svedok koji govori laž,
i ko zameće svađu među braćom.
20 Čuvaj, sine moj, zapovest oca svog,
i ne ostavljaj nauke matere svoje.
21 Priveži ih sebi na srce zasvagda,
i sveži ih sebi oko grla.
22 Kuda god pođeš, vodiće te;
kad zaspiš, čuvaće te;
kad se probudiš, razgovaraće te;
23 Jer je zapovest žižak, i nauka je videlo,
i put je životni karanje koje poučava;
24 Da te čuvaju od zle žene,
od jezika kojim laska žena tuđa.
25 Ne zaželi u srcu svom lepotu njenu,
i nemoj da te uhvati veđama svojim.
26 Jer sa žene kurve spada čovek na komad hleba,
i žena pusta lovi dragocenu dušu.
27 Hoće li ko uzeti ognja u nedra,
a haljine da mu se ne upale?
28 Hoće li ko hoditi po živom ugljevlju,
a nogu da ne ožeže?
29 Tako biva onome koji ide k ženi bližnjeg svog;
neće biti bez krivice ko je se god dotakne.
30 Ne sramote lupeža koji ukrade da nasiti dušu svoju,
budući gladan;
31 Nego kad ga uhvate plati samosedmo,
da sve imanje doma svog.
32 Ali ko učini preljubu sa ženom, bezuman je,
dušu svoju gubi ko tako čini;
33 Muke i ruga dopada,
i sramota se njegova ne može izbrisati.
34 Jer je ljubavna sumnja žestoka u muža
i ne štedi na dan osvete;
35 Ne mari ni za kakav otkup,
i ne prima ako ćeš i mnogo darova davati.