Priče Solomunove
1
Da se pozna mudrost! Treba se čuvati mamca grešnika. Kazna za neposlušnost.
1 Priče Solomuna sina Davidovog, cara Izrailjevog.
2 Da se poznaje mudrost i nastava,
da se razumeju reči razumne,
3 Da se prima nastava
u razumu, u pravdi, u sudu i u svemu što je pravo,
4 Da se daje ludima razboritost,
mladićima znanje i pomnjivost.
5 Mudar će slušati i više će znati,
i razuman će steći mudrost,
6 Da razume priče i značenje,
reči mudrih ljudi i zagonetke njihove.
7 Početak je mudrosti strah Gospodnji;
ludi preziru mudrost i nastavu.
8 Slušaj, sine, nastavu oca svog,
i ne ostavljaj nauke matere svoje.
9 Jer će biti venac od milina oko glave tvoje,
i grivna na grlu tvom.
10 Sine moj, ako bi te mamili grešnici, ne pristaj;
11 Ako bi rekli: Hodi s nama
da vrebamo krv,
da zasedamo pravome nizašta;
12 Proždrećemo ih kao grob žive,
i svekolike kao one koji silaze u jamu;
13 Svakojakog blaga dobićemo,
napunićemo kuće svoje plena;
14 Bacaćeš žreb svoj s nama;
jedan će nam tobolac biti svima;
15 Sine moj, ne idi na put s njima,
čuvaj nogu svoju od staze njihove.
16 Jer nogama svojim trče na zlo
i hite da prolivaju krv.
17 Jer se uzalud razapinje mreža na oči svakoj ptici;
18 A oni vrebaju svoju krv
i zasedaju svojoj duši.
19 Takvi su putevi svih lakomih na dobitak,
koji uzima dušu svojim gospodarima.
20 Premudrost viče na polju,
na ulicama pušta glas svoj;
21 U najvećoj vrevi viče,
na vratima, u gradu govori svoje besede;
22 Ludi, dokle ćete ljubiti ludost?
I podsmevačima dokle će biti mio podsmeh?
I bezumni, dokle će mrzeti na znanje?
23 Obratite se na karanje moje;
evo, izasuću vam duh svoj,
kazaću vam reči svoje.
24 Što zvah, ali ne hteste,
pružah ruku svoju, ali niko ne mari,
25 Nego odbaciste svaki savet moj,
i karanje moje ne hteste primiti;
26 Zato ću se i ja smejati vašoj nevolji,
rugaću se kad dođe čega se bojite;
27 Kad kao pustoš dođe čega se bojite,
i pogibao vaša kao oluja kad dođe,
kad navali na vas nevolja i muka.
28 Tada će me zvati, ali se neću odazvati;
rano će tražiti, ali me neće naći.
29 Jer mrziše na znanje,
i strah Gospodnji ne izabraše;
30 Ne pristaše na moj savet,
i preziraše sva karanja moja.
31 Zato će jesti plod od puteva svojih,
i nasitiće se saveta svojih.
32 Jer će lude ubiti mir njihov,
i bezumne će pogubiti sreća njihova.
33 Ali ko me sluša boraviće bezbrižno,
i biće na miru ne bojeći se zla.