- Knjiga o Jovu
- <
- 29
- >

29
Jov opisuje svoju pređašnju sreću.
1 Još nastavi Jov besedu svoju i reče:
2 O da bih bio kao pređašnjih meseca,
kao onih dana kad me Bog čuvaše,
3 Kad svetljaše svećom svojom nad glavom mojom,
i pri videlu Njegovom hođah po mraku,
4 Kako bejah za mladosti svoje,
kad tajna Božija beše u šatoru mom,
5 Kad još beše Svemogući sa mnom,
i deca moja oko mene,
6 Kad se trag moj oblivaše maslom,
i stena mi točaše ulje potocima,
7 Kad izlažah na vrata kroz grad,
i na ulici nameštah sebi stolicu:
8 Mladići videći me uklanjahu se,
a starci ustajahu i stajahu,
9 Knezovi prestajahu govoriti
i metahu ruku na usta svoja,
10 Upravitelji ustezahu glas svoj
i jezik im prijanjaše za grlo.
11 Jer koje me uho čujaše, nazivaše me blaženim;
i koje me oko viđaše, svedočaše mi
12 Da izbavljam siromaha koji viče,
i sirotu i koji nema nikog da mu pomogne;
13 Blagoslov onog koji propadaše dolažaše na me,
i udovici srce raspevah;
14 U pravdu se oblačih i ona mi beše odelo,
kao plašt i kao venac beše mi sud moj.
15 Oko bejah slepom i noga hromom.
16 Otac bejah ubogima,
i razbirah za raspru za koju ne znah.
17 I razbijah kutnjake nepravedniku,
i iz zuba mu istrzah grabež.
18 Zato govorah: U svom ću gnezdu umreti,
i biće mi dana kao peska.
19 Koren moj pružaše se kraj vode,
rosa bivaše po svu noć na mojim granama.
20 Slava moja podmlađivaše se u mene,
i luk moj u ruci mojoj ponavljaše se.
21 Slušahu me i čekahu,
i ćutahu na moj savet.
22 Posle mojih reči niko ne progovaraše,
tako ih natapaše beseda moja.
23 Jer me čekahu kao dažd,
i usta svoja otvarahu kao na pozni dažd.
24 Kad bih se nasmejao na njih, ne verovahu,
i sjajnost lica mog ne razgonjahu.
25 Kad bih otišao k njima, sedah u začelje,
i bejah kao car u vojsci,
kad teši žalosne.

- Knjiga o Jovu
- <
- 29
- >

Public Domain