- Knjiga proroka Jeremije
- <
- 31
- >

31
Dalje proricanje o budućem spasenju Izrailja i Jude i o novom zavetu.
1 U to vreme, govori Gospod, ja ću biti Bog svim porodicama Izrailjevim, i oni će mi biti narod.
2 Ovako veli Gospod:
Narod što osta od mača nađe milost u pustinji,
kad iđah da dam odmor Izrailju.
3 Odavna mi se javljaše Gospod.
Ljubim te ljubavlju večnom,
zato ti jednako činim milost.
4 Opet ću te sazidati, i bićeš sazidana,
devojko Izrailjeva,
opet ćeš se veseliti bubnjevima svojim,
i izlazićeš sa zborom igračkim.
5 Opet ćeš saditi vinograde na brdima samarijskim,
sadiće vinogradari i ješće rod.
6 Jer će doći dan kad će vikati čuvari na gori Jefremovoj:
Ustanite, da idemo na Sion, ka Gospodu Bogu svom.
7 Jer ovako veli Gospod:
Pevajte veselo radi Jakova,
i podvikujte radi glave narodima;
javljajte, hvalite i govorite:
Spasi, Gospode, narod svoj, ostatak Izrailjev.
8 Evo, ja ću ih dovesti iz zemlje severne,
i sabraću ih s krajeva zemaljskih,
i slepog i hromog,
i trudnu i porodilju,
sve zajedno,
zbor veliki vratiće se ovamo.
9 Ići će plačući,
i s molitvama ću ih dovesti natrag;
vodiću ih pokraj potoka pravim putem,
na kome se neće spoticati;
jer sam Otac Izrailju,
i Jefrem je prvenac moj.
10 Čujte, narodi, reč Gospodnju,
i javljajte po dalekim ostrvima i recite:
Koji raseja Izrailja, skupiće ga,
i čuvaće ga kao pastir stado svoje.
11 Jer iskupi Gospod Jakova,
i izbavi ga iz ruku jačeg od njega.
12 I doći će i pevaće na visini sionskoj,
i steći će se k dobru Gospodnjem,
k žitu, k vinu i k ulju,
k jaganjcima i teocima;
i duša će im biti kao vrt zaliven,
i neće više tužiti.
13 Tada će se veseliti devojka u kolu,
i momci i starci zajedno,
i promeniću žalost njihovu na radost, i utešiću ih,
i razveseliću ih po žalosti njihovoj.
14 I napitaću sveštenicima dušu pretilinom,
i narod će se moj nasititi dobra mog,
govori Gospod.
15 Ovako veli Gospod:
Glas u Rami ču se,
naricanje i plač veliki;
Rahilja plače za decom svojom,
neće da se uteši za decom svojom, jer ih nema.
16 Ovako veli Gospod:
Ustavi glas svoj od plača
i oči svoje od suza,
jer ima plata delu tvom,
govori Gospod,
i oni će se vratiti iz zemlje neprijateljske.
17 I imaš nadu za posledak, govori Gospod,
da će se vratiti sinovi tvoji na međe svoje.
18 Čujem doista Jefrema gde tuži:
Pokarao si me,
te sam pokaran kao june neuko;
obrati me da se obratim,
jer si Ti Gospod Bog moj.
19 Jer pošto se obratih,
pokajah se;
i pošto se naučih,
udarih se po bedru;
jer se posramih
i stidim se što nosim sramotu mladosti svoje.
20 Nije li mi Jefrem mio sin?
Nije li dete predrago?
Od kad govorih protiv njega,
jednako ga se opominjem;
zato je srce moje ustreptalo njega radi,
doista ću se smilovati na nj,
govori Gospod.
21 Podigni znake, nanesi gomile kamenja,
zapamti put kojim si išla;
vrati se, devojko Izrailjeva,
vrati se u gradove svoje.
22 Dokle ćeš lutati,
kćeri odmetnice!
Jer je Gospod učinio nešto novo na zemlji:
žena će opkoliti čoveka.
23 Ovako veli Gospod nad vojskama, Bog Izrailjev: Još ću ovu reč govoriti u zemlji Judinoj i u gradovima njegovim kad natrag dovedem roblje njihovo:
Gospod da te blagoslovi,
stane pravde, sveta goro!
24 Jer će se naseliti u njoj Juda, i svi gradovi njegovi, i ratari i koji idu za stadom. 25 Jer ću napojiti umornu dušu, i nasititi svaku klonulu dušu.
26 U tom se probudih i pogledah, i san mi beše sladak.
27 Evo idu dani, govori Gospod, kad ću zasejati dom Izrailjev i dom Judin semenom čovečijim i semenom od stoke. 28 I kao što sam pazio na njih da ih istrebljujem i razvaljujem, i kvarim i zatirem i mučim, tako ću paziti na njih da ih sazidam i posadim, govori Gospod. 29 U te dane neće se više govoriti:
Oci jedoše kiselo grožđe,
a sinovima trnu zubi.
30 Nego će svaki za svoje grehe poginuti; ko god jede kiselo grožđe, tome će zubi trnuti.
31 Evo, idu dani, govori Gospod, kad ću učiniti s domom Izrailjevim i s domom Judinim nov zavet, 32 ne kao onaj zavet, koji učinih s ocima njihovim, kad ih uzeh za ruku da ih izvedem iz zemlje misirske, jer onaj zavet moj oni pokvariše, a ja im bejah muž, govori Gospod. 33 Nego ovo je zavet što ću učiniti s domom Izrailjevim posle ovih dana, govori Gospod: metnuću zavet svoj u njih, i na srcu njihovom napisaću ga, i biću im Bog i oni će mi biti narod. 34 I neće više učiti prijatelj prijatelja ni brat brata govoreći: Poznajte Gospoda; jer će me znati svi od malog do velikog, govori Gospod; jer ću im oprostiti bezakonja njihova, i grehe njihove neću više pominjati.
35 Ovako veli Gospod,
koji daje sunce da svetli danju,
i uredbe mesecu i zvezdama da svetle noću,
koji raskida more
i buče vali njegovi,
kome je ime Gospod nad vojskama:
36 Ako tih uredbi nestane ispred mene, govori Gospod,
i seme će Izrailjevo prestati biti narod preda mnom na vek.
37 Ovako veli Gospod:
Ako se može izmeriti nebo gore
i izvideti temelji zemaljski dole,
tada ću i ja odbaciti sve seme Izrailjevo
za sve što su učinili,
veli Gospod.
38 Evo idu dani, govori Gospod, u koje će se sazidati Gospodu ovaj grad od kule Ananeilove do vrata na uglu. 39 I još će dalje otići uže meračko do huma Gariva i obrnuće se na Goat. 40 I sva dolina od mrtvih telesa i pepela, i sva polja sve do potoka Kedrona, do ugla konjskih vrata k istoku, biće svetinja Gospodu; neće se razvaliti ni potrti doveka.

- Knjiga proroka Jeremije
- <
- 31
- >

Public Domain