- Pesma nad pesmama
- <
- 7
- >

7
Razgovor između prijatelja i prijateljice.
1 Kako su lepe noge tvoje u obući,
kćeri kneževska;
sastavci su bedara tvojih kao grivne,
delo ruku umetničkih.
2 Pupak ti je kao čaša okrugla,
koji nije nikad bez pića;
trbuh ti je kao stog pšenice
ograđen ljiljanima;
3 Dve dojke tvoje
kao dva blizanca srnčeta;
4 Vrat ti je kao kula od slonove kosti;
oči su ti kao jezera u Esevonu
na vratima vatravimskim;
nos ti je kao kula livanska
koja gleda prema Damasku;
5 Glava je tvoja na tebi kao Karmil,
i kosa na glavi tvojoj kao carska porfira
u bore nabrana.
6 Kako si lepa i kako si ljupka,
o ljubavi u milinama!
7 Uzrast ti je kao palma,
i dojke kao grozdovi.
8 Rekoh: Popeću se na palmu,
dohvatiću grane njene;
i biće dojke tvoje kao grozdovi na vinovoj lozi,
i miris nosa tvog kao jabuke;
9 I grlo tvoje kao dobro vino,
koje ide pravo dragom mom
i čini da govore usne onih koji spavaju.
10 Ja sam dragog svog,
i njega je želja za mnom.
11 Hodi, dragi moj, da idemo u polje,
da noćujemo u selima.
12 Ranićemo u vinograde
da vidimo cvate li vinova loza,
zameće li se grožđe,
cvatu li šipci;
onde ću ti dati ljubav svoju.
13 Mandragore puštaju miris,
i na vratima je našim svakojako krasno voće,
novo i staro,
koje za te dohranih, dragi moj.

- Pesma nad pesmama
- <
- 7
- >

Public Domain