- Knjiga proroka Isaije
- <
- 57
- >

57
Mir pravednika i u smrti; nemir bezbožnika.
1 Pravednik mre, i niko ne mari;
i pobožni se ljudi uzimaju,
a niko se ne seća da se pred zlo uzima pravednik;
2 Dolazi u mir i počiva na postelji svojoj
ko god hodi pravim putem.
3 A vi sinovi vračarini,
rode kurvarski, koji se kurvate,
pristupite ovamo.
4 Kim se rugate?
Na koga razvaljujete usta i plazite jezik?
Niste li sinovi prestupnički, seme lažno?
5 Koji se upaljujete za lugovima,
pod svakim zelenim drvetom,
koljete sinove svoje u potocima,
pod vrletima kamenim.
6 Deo ti je među glatkim kamenjem potočnim;
to je, to je tvoj deo;
njemu liješ naliv svoj, prinosiš dar;
time li ću se umiriti?
7 Na gori visokoj i uzvišenoj mećeš postelju svoju;
i onamo izlaziš da prineseš žrtvu.
8 I iza vrata i iza dovrataka mećeš spomen svoj;
odstupivši od mene otkrivaš se,
i izašavši gore širiš odar svoj,
ugovaraš s njima,
mila ti je postelja njihova,
gde ugledaš mesto.
9 Ideš k caru s uljem,
s mnogim mirisima svojim;
šalješ poslanike svoje daleko
i ponižuješ se do groba.
10 Od dalekog puta svog umorna ne kažeš: Zaludu.
Nalaziš život ruci svojoj, zato ne sustaješ.
11 I od koga si se uplašila
i koga si se pobojala,
te si slagala
i nisi se mene opominjala niti si marila?
Što ja ćutah odavna,
zato li me se ne bojiš?
12 Ja ću objaviti tvoju pravdu i tvoja dela;
ali ti neće pomoći.
13 Kad staneš vikati,
neka te izbave oni koje si sabrala;
ali će ih sve vetar odneti,
i uzeće ih taština.
Ali ko se u me uzda,
naslediće zemlju i dobiće svetu goru moju.
14 I reći će se:
Poravnite, poravnite, pripravite put,
uklonite smetnje s puta naroda mog.
15 Jer ovako govori Visoki i uzvišeni,
koji živi u večnosti, kome je ime Sveti:
Na visini i u svetinji stanujem
i s onim ko je skrušenog srca i smernog duha
oživljujući duh smernih i oživljujući srce skrušenih.
16 Jer se neću jednako preti
niti ću se doveka gneviti,
jer bi iščezao preda mnom duh
i duše koje sam stvorio.
17 Za bezakonje lakomosti njegove razgnevih se,
i udarih ga, sakrih se i razgnevih se,
jer odmetnuvši se otide putem srca svog.
18 Vidim puteve njegove, ali ću ga isceliti,
vodiću ga i daću opet utehu njemu i njegovima koji tuže.
19 Ja stvaram plod usnama:
mir, mir onome ko je daleko i ko je blizu, veli Gospod,
i isceliću ga.
20 A bezbožnici su kao more uskolebano,
koje se ne može umiriti
i voda njegova izmeće nečistoću i blato.
21 Nema mira bezbožnicima,
veli Bog moj.

- Knjiga proroka Isaije
- <
- 57
- >

Public Domain