- Priče Solomunove
- <
- 14
- >

14
Pohvala pravoj mudrosti u čovečijem životu.
1 Mudra žena zida kuću svoju,
a luda svojim rukama raskopava.
2 Ko hodi pravo, boji se Gospoda;
a ko je opak na svojim putevima, prezire Ga.
3 U ustima je bezbožnikovim prut oholosti,
a mudre čuvaju usta njihova.
4 Gde nema volova, čiste su jasle;
a obilata je letina od sile volovske.
5 Istinit svedok ne laže,
a lažan svedok govori laž.
6 Podsmevač traži mudrost, i ne nahodi je;
a razumnom je znanje lako naći.
7 Idi od čoveka bezumnog,
jer nećeš čuti pametne reči.
8 Mudrost je pametnog da pazi na put svoj,
a bezumlje je bezumnih prevara.
9 Bezumnima je šala greh,
a među pravednima je dobra volja.
10 Srce svačije zna jad duše svoje;
i u veselje njegovo ne meša se drugi.
11 Dom bezbožnički raskopaće se,
a koliba pravednih cvetaće.
12 Neki se put čini čoveku prav,
a kraj mu je put k smrti.
13 I od smeha boli srce,
i veselju kraj biva žalost.
14 Puteva svojih nasitiće se ko je izopačenog srca,
ali ga se kloni čovek dobar.
15 Lud veruje svašta,
a pametan pazi na svoje korake.
16 Mudar se boji i uklanja se od zla,
a bezuman navire i slobodan je.
17 Nagao čovek čini bezumlje,
a pakostan je čovek mrzak.
18 Ludi nasleđuje bezumlje,
a razboriti venčava se znanjem.
19 Klanjaju se zli pred dobrima
i bezbožni na vratima pravednog.
20 Ubogi je mrzak i prijatelju svom,
a bogati imaju mnogo prijatelja.
21 Ko prezire bližnjeg svog greši;
a ko je milostiv ubogima, blago njemu.
22 Koji smišljaju zlo, ne lutaju li?
A milost i vera biće onima koji smišljaju dobro.
23 U svakom trudu ima dobitka,
a govor usnama samo je siromaštvo.
24 Mudrima je venac bogatstvo njihovo,
a bezumlje bezumnih ostaje bezumlje.
25 Istinit svedok izbavlja duše,
a lažan govori prevaru.
26 U strahu je Gospodnjem jako pouzdanje,
i sinovima je utočište.
27 Strah je Gospodnji izvor životu
da se čovek sačuva od prugala smrtnih.
28 U mnoštvu je naroda slava caru;
a kad nestaje naroda, propast je vladaocu.
29 Ko je spor na gnev, velika je razuma;
a ko je nagao pokazuje ludost.
30 Život je telu srce zdravo,
a zavist je trulež u kostima.
31 Ko čini krivo ubogome, sramoti Stvoritelja njegovog;
a poštuje Ga ko je milostiv siromahu.
32 Za zlo svoje povrgnuće se bezbožnik,
a pravednik nada se i na samrti.
33 Mudrost počiva u srcu razumnog čoveka,
a šta je u bezumnima poznaje se.
34 Pravda podiže narod,
a greh je sramota narodima.
35 Mio je caru razuman sluga,
ali na sramotnog gnevi se.

- Priče Solomunove
- <
- 14
- >

Public Domain