- Psalmi Davidovi
- <
- 77
- >

Psalam 77
Jadikovanje u teškoj nevolji; uteha u milosti koju je Bog ranije činio svom narodu.
Načelniku pevača Idutunovih. Asafov psalam.
1 Glas moj ide k Bogu, i ja prizivam Njega;
glas moj ide k Bogu, i On će me uslišiti.
2 U dan tuge svoje tražih Gospoda;
noću je ruka moja podignuta, i ne spušta se;
duša moja neće da se uteši.
3 Pominjem Boga, i uzdišem;
razmišljam, i trne duh moj.
4 Držim oči svoje da su budne;
klonuo sam, i ne mogu govoriti.
5 Prebrajam stare dane i godine od vekova.
6 Opominjem se pesama svojih noću;
razgovaram se sa srcem svojim,
i ispitujem duh svoj:
7 „Zar će se doveka gneviti na nas Gospod,
i neće više ljubiti?
8 Zar je zasvagda prestala milost Njegova,
i reč se prekinula od kolena na koleno?
9 Zar je zaboravio milostiv biti
i u gnevu zatvorio milosrđe svoje?”
10 I rekoh: Žalosna je za mene ova promena desnice Višnjega.
11 Pamtim dela Gospodnja;
pamtim pređašnje čudo Tvoje.
12 Mislio sam o svim delima Tvojim,
razmišljao o radnji Tvojoj;
13 Bože! Put je Tvoj svet;
koji je Bog tako velik kao Bog naš?
14 Ti si Bog, koji si činio čudesa,
pokazivao silu svoju među narodima;
15 Mišicom si odbranio narod svoj,
sinove Jakovljeve i Josifove.
16 Videše Te vode, Bože, videše Te vode,
i ustreptaše, i bezdane se zadrmaše.
17 Iz oblaka lijaše voda,
oblaci davahu glas,
i strele Tvoje lećahu.
18 Grmljahu gromovi Tvoji po nebu;
munje Tvoje sevahu po vasiljenoj,
zemlja se tresaše i njihaše.
19 Po moru beše put Tvoj,
i staze Tvoje po velikoj vodi,
i trag Tvoj ne poznavaše se.
20 Vodio si narod svoj kao ovce rukom Mojsijevom i Aronovom.

- Psalmi Davidovi
- <
- 77
- >

Public Domain