Marko.
15.
I odmah ujutru učiniše veće glavari sveštenički sa starešinama i književnicima, i sav sabor, i svezavši Isusa odvedoše Ga i predadoše Pilatu. 
I upita Ga Pilat: Jesi li ti car judejski? A On odgovarajući reče mu: Ti kažeš. 
I tužahu Ga glavari sveštenički vrlo. 
A Pilat opet upita Ga govoreći: Zar ništa ne odgovaraš? Gledaj šta svedoče na tebe. 
Ali Isus više ne odgovori ništa tako da se divljaše Pilat. 
A o svakom prazniku puštaše im po jednog sužnja koga iskahu. 
A beše jedan zatvoren, po imenu Varava, sa svojim drugarima koji su u buni prolili krv. 
I povikavši narod stade iskati što im svagda činjaše. 
A Pilat im odgovori govoreći: Hoćete li da vam pustim cara judejskog? 
Jer znaše da su Ga iz zavisti predali glavari sveštenički. 
Ali glavari sveštenički podgovoriše narod bolje Varavu da traže da im pusti. 
A Pilat opet odgovarajući reče im: A šta hoćete da činim s tim što ga zovete carem judejskim? 
A oni opet povikaše: Raspni ga. 
A Pilat im reče: A kakvo je zlo učinio? A oni glasno vikahu: Raspni ga. 
A Pilat želeći ugoditi narodu pusti im Varavu, a Isusa šibavši predade da Ga razapnu. 
A vojnici Ga odvedoše u sudnicu, i sazvaše svu četu vojnika, 
i obukoše Mu skerletnu kabanicu, i opletavši venac od trnja metnuše na Nj. 
I stadoše Ga pozdravljati govoreći: Zdravo, care judejski! 
I bijahu Ga po glavi trskom, i pljuvahu na Nj, i padajući na kolena poklanjahu Mu se. 
I kad Mu se narugaše, svukoše s Njega skerletnu kabanicu, i obukoše Ga u Njegove haljine i izvedoše Ga da Ga razapnu. 
I nateraše nekog Simona iz Kirine, oca Aleksandrovog i Rufovog, koji iđaše iz polja, da Mu ponese krst. 
I dovedoše Ga na mesto Golgotu, koje će reći: Kosturnica. 
I davahu Mu da pije vino sa smirnom, a On ne uze. 
I kad Ga razapeše, razdeliše haljine Njegove bacajući kocke za njih ko će šta uzeti. 
A beše sat treći kad Ga razapeše. 
I beše natpis Njegove krivice napisan: Car judejski. 
I s Njim raspeše dva hajduka, jednog s desne, a jednog s leve strane Njemu. 
I izvrši se pismo koje govori: i metnuše Ga među zločince. 
I koji prolažahu, huljahu na Nj mašući glavama svojim i govoreći: Aha! Ti što crkvu razvaljuješ i za tri dana načinjaš, 
pomozi sam sebi i siđi s krsta. 
Tako i glavari sveštenički s književnicima rugahu se govoreći jedan drugom: Drugima pomože, a sebi ne može pomoći. 
Hristos car Izrailjev neka siđe sad s krsta da vidimo, pa ćemo mu verovati. I oni što behu s Njim razapeti rugahu Mu se. 
A u šestom satu bi tama po svoj zemlji do sata devetog. 
I u devetom satu povika Isus glasno govoreći: Eloi! Eloi! Lama savahtani? Koje znači: Bože moj! Bože moj! Zašto si me ostavio? 
I neko od onih što stajahu onde čuvši to govorahu: Eno zove Iliju. 
A jedan otrča te napuni sunđer octa, pa nataknuvši na trsku pojaše Ga govoreći: Stanite da vidimo hoće li doći Ilija da ga skine. 
A Isus povika glasno, i izdahnu. 
I zavesa crkvena razdre se na dvoje s vrha do na dno. 
A kad vide kapetan koji stajaše prema Njemu da s takvom vikom izdahnu, reče: Zaista čovek ovaj Sin Božji beše. 
A behu i žene koje gledahu izdaleka, među kojima beše i Marija Magdalina i Marija Jakova malog i Josije mati, i Solomija, 
koje iđahu za Njim i kad beše u Galileji, i služahu Mu; i druge mnoge koje behu došle s Njim u Jerusalim. 
I kad bi uveče (jer beše petak, to jest uoči subote), 
dođe Josif iz Arimateje, pošten savetnik, koji i sam carstvo Božje čekaše, i usudi se te uđe k Pilatu i zaiska telo Isusovo. 
A Pilat se začudi da je već umro; i dozvavši kapetana zapita ga: Je li davno umro? 
I doznavši od kapetana, dade telo Josifu. 
I kupivši platno, i skinuvši Ga, obavi platnom, i metnu Ga u grob koji beše isečen u kamenu, i navali kamen na vrata od groba. 
A Marija Magdalina i Marija Josijina gledahu gde Ga metahu. 
