Psalmi.
141.
Psalam Davidov. Gospode, vičem k Tebi, pohitaj k meni, čuj glas moljenja mog, kad vičem k Tebi. 
Nek izađe molitva moja kao kad pred lice Tvoje, dizanje ruku mojih kao prinos, večernji. 
Postavi, Gospode, stražu kod jezika mog, čuvaj vrata usta mojih. 
Ne daj srcu mom da zastrani na zle pomisli, da čini dela bezbožna s ljudima koji postupaju nepravedno; i da ne okusim sladosti njihove. 
Neka me bije pravednik, to je milost; neka me kara, to je ulje za glavu moju; glava moja neće odbaciti, ako će i više; nego je molitva moja protiv zloće njihove. 
Rasuše se po kamenim vrletima sudije njihove, i čuše reči moje kako su blage. 
Kao kad ko seče i teše, tako se razleteše kosti naše do čeljusti paklenih. 
Ali su k Tebi, Gospode, Gospode, upravljene oči moje, u Tebe se uzdam, nemoj odbaciti dušu moju. 
Sačuvaj me od zamke, koju mi metnuše, od lukavstva onih, koji čine bezakonje. 
Pašće u mreže svoje bezbožnici, a ja ću jedan proći. 
