Filibljanima.
2.
Ako ima dakle koje poučenje u Hristu, ili ako ima koja uteha ljubavi, ako ima koja zajednica duha, ako ima koje srce žalostivo i milost, 
ispunite moju radost, da jedno mislite, jednu ljubav imate, jednodušni i jednomisleni: 
Ništa ne činite usprkos ili za praznu slavu; nego poniznošću činite jedan drugog većeg od sebe. 
Ne gledajte svaki za svoje, nego i za drugih. 
Jer ovo da se misli među vama šta je i u Hristu Isusu, 
koji, ako je i bio u obličju Božijem, nije se otimao da se uporedi s Bogom; 
nego je ponizio sam sebe uzevši obličje sluge, postavši kao i drugi ljudi i na oči nađe se kao čovek. 
Ponizio sam sebe postavši poslušan do same smrti, a smrti krstove. 
Zato i Bog Njega povisi, i darova Mu ime koje je veće od svakog imena. 
Da se u ime Isusovo pokloni svako koleno onih koji su na nebu i na zemlji i pod zemljom; 
i svaki jezik da prizna da je Gospod Isus Hristos na slavu Boga Oca. 
Tako, ljubazni moji, kao što me svagda slušaste, ne samo kad sam kod vas, nego i sad mnogo većma kad nisam kod vas, gradite spasenje svoje sa strahom i drhtanjem. 
Jer je Bog što čini u vama da hoćete i učinite kao što Mu je ugodno. 
Sve činite bez vike i premišljanja. 
Da budete pravi i celi, deca Božja bez mane usred roda nevaljalog i pokvarenog, u kome svetlite kao videla na svetu, 
pridržavajući reč života, na moju hvalu za dan Hristov, da mi ne bude uzalud trčanje i trud. 
No ako i žrtvovan budem na žrtvu i službu vere vaše, radujem se, i radujem se s vama svima. 
Tako i vi radujte se i budite sa mnom radosni. 
A nadam se u Gospoda Isusa da ću skoro poslati k vama Timotija, da se i ja razveselim razabravši kako ste vi. 
Jer nijednog nemam jednake misli sa sobom koji se upravo brine za vas. 
Jer svi traže šta je njihovo, a ne šta je Hrista Isusa. 
A njegovo poštenje poznajete, jer kao dete ocu sa mnom je poslužio u jevanđelju. 
Njega, dakle, nadam se da ću poslati odmah kako razberem šta je za mene. 
A nadam se u Gospodu da ću i sam skoro doći k vama. 
Ali nađoh za potrebno da pošaljem k vama brata Epafrodita, svog pomagača i drugara u vojevanju, a vašeg poslanika i slugu moje potrebe; 
jer željaše od srca vas sve da vidi, i žaljaše što ste čuli da je bolovao. 
Jer beše bolestan do smrti; no Bog pomilova ga, ne samo njega nego i mene, da mi ne dođe žalost na žalost. 
Zato ga poslah skorije, da se obradujete kad ga opet vidite, i meni da olakša malo. 
Primite ga, dakle, u Gospodu sa svakom radosti, i takve poštujte; 
jer za delo Hristovo dođe do same smrti, ne marivši za svoj život da naknadi u službi mojoj što vas nemam. 
