Psalmi.
106.
Aliluja. Hvalite Gospoda, jer je dobar, jer je doveka milost Njegova. 
Ko će iskazati silu Gospodnju? Ispričati svu slavu Njegovu? 
Blago onima koji drže istinu i tvore pravo svagda! 
Opomeni me se, Gospode, po svojoj milosti k narodu svom; pohodi me pomoću svojom, 
Da bih video u dobru izabrane Tvoje, veselio se u veselju naroda Tvog, hvalio se zajedno s nasledstvom Tvojim. 
Zgrešismo s ocima svojim, postasmo krivci, bezakonici. 
Oci naši u Misiru ne razumeše čudesa Tvojih, ne opominjaše se velikih milosti Tvojih, i vikaše kraj mora, kraj Crvenog Mora. 
Ali im On pomože imena svog radi, da bi pokazao silu svoju. 
Zapreti Crvenom Moru, i presahnu; i prevede ih preko bezdane kao preko pustinje; 
I sačuva ih od ruke nenavidnikove, i izbavi ih iz ruke neprijateljeve. 
Pokri voda neprijatelje njihove, nijedan od njih ne osta. 
Tada verovaše rečima Njegovim, i pevaše Mu hvalu. 
Ali brzo zaboraviše dela Njegova, i ne počekaše volje Njegove. 
Polakomiše se u pustinji, i stadoše kušati Boga u zemlji gde se ne živi. 
On ispuni molbu njihovu, ali posla pogibao na dušu njihovu. 
Pozavideše Mojsiju i Aronu, kog beše Gospod osvetio. 
Rasede se zemlja, i proždre Datana i zatrpa četu Avironovu. 
I spali oganj četu njihovu, i plamen sažeže bezbožnike. 
Načiniše tele kod Horiva, i klanjahu se kipu. 
Menjahu slavu svoju na priliku vola, koji jede travu. 
Zaboraviše Boga, Spasitelja svog, koji je učinio velika dela u Misiru, 
Divna u zemlji Hamovoj, strašna na Crvenom Moru. 
I htede ih istrebiti, da Mojsije izabranik Njegov ne stade kao u raselini pred Njim, i ne odvrati jarost Njegovu da ih ne istrebi. 
Posle ne mariše za zemlju željenu, ne verovaše reči Njegovoj. 
Pobuniše se u šatorima svojim, ne slušaše glas Gospodnji. 
I On podiže ruku svoju na njih, da ih pobije u pustinji, 
Da pobije pleme njihovo među narodima, i raseje ih po zemljama. 
I pristaše za Velfegorom, i jedoše prineseno na žrtvu mrtvima. 
I rasrdiše Boga delima svojim, i udari u njih pogibao. 
I ustade Fines, i umilostivi, i prestade pogibao. 
I to mu se primi u pravdu, od kolena do kolena doveka. 
I razgneviše Boga na vodi Merivi, i Mojsije postrada njih radi; 
Jer dotužiše duhu njegovom, i pogreši ustima svojim. 
Ne istrebiše narode, za koje im je Gospod rekao; 
Nego se pomešaše s neznabošcima, i naučiše dela njihova. 
Stadoše služiti idolima njihovim, i oni im biše zamka. 
Sinove svoje i kćeri svoje prinosiše na žrtvu đavolima. 
Prolivaše krv pravu; krv sinova svojih i kćeri svojih, koje prinošahu na žrtvu idolima hananskim, i oskvrni se zemlja krvnim delima. 
Oskvrniše sebe delima svojim, i činiše preljubu postupanjem svojim. 
I planu gnev Gospodnji na narod Njegov, i omrznu Mu deo Njegov. 
I predade ih u ruke neznabožačke, i nenavidnici njihovi stadoše gospodariti nad njima. 
Dosađivaše im neprijatelji njihovi, i oni biše pokoreni pod vlast njihovu. 
Mnogo ih je puta izbavljao, ali Ga oni srdiše namerama svojim, i biše poništeni za bezakonje svoje. 
Ali On pogleda na nevolju njihovu, čuvši tužnjavu njihovu, 
I opomenu se zaveta svog s njima, i pokaja se po velikoj milosti svojoj; 
I učini, te ih stadoše žaliti svi koji ih behu zarobili. 
Spasi nas, Gospode Bože naš, i pokupi nas iz neznabožaca, da slavimo sveto ime Tvoje, da se hvalimo Tvojom slavom! 
Blagosloven Gospod Bog Izrailjev od veka i doveka! I sav narod neka kaže: Amin! Aliluja! 
