Dela apostolska.
11.
A čuše i apostoli i braća koji behu u Judeji da i neznabošci primiše reč Božju. 
I kad iziđe Petar u Jerusalim, prepirahu se s njim koji behu iz obrezanja, 
govoreći: Ušao si k ljudima koji nisu obrezani, i jeo si s njima. 
A Petar počevši kazivaše im redom govoreći: 
Ja bejah u gradu Jopi na molitvi, i došavši izvan sebe videh utvaru, gde silazi sud nekakav kao veliko platno na četiri roglja i spušta se s neba, i dođe do preda me. 
Pogledavši u nj opazih i videh četvoronožna zemaljska, i zverinje i bubine i ptice nebeske. 
A čuh glas koji mi govori: Ustani, Petre! Pokolji i pojedi. 
A ja rekoh: Nipošto Gospode! Jer ništa pogano i nečisto nikad ne uđe u usta moja. 
A glas mi odgovori drugom s neba govoreći: Šta je Bog očistio ti ne pogani. 
A ovo bi triput; i uze se opet sve na nebo. 
I gle, odmah tri čoveka staše pred kućom u kojoj bejah, poslani iz Ćesarije k meni. 
A Duh mi reče da idem s njima ne premišljajući ništa. A dođoše sa mnom i ovo šest braće, i uđosmo u kuću čovekovu. 
I kaza nam kako vide anđela u kući svojoj koji je stao i kazao mu: Pošlji ljude u Jopu i dozovi Simona prozvanog Petra, 
koji će ti kazati reči kojima ćeš se spasti ti i sav dom tvoj. 
A kad ja počeh govoriti siđe Duh Sveti na njih, kao i na nas u početku. 
Onda se opomenuh reči Gospodnje kako govoraše: Jovan je krstio vodom, a vi ćete se krstiti Duhom Svetim. 
Kad im dakle Bog dade jednak dar kao i nama koji verujemo Gospoda svog Isusa Hrista; ja ko bejah da bi mogao zabraniti Bogu? 
A kad čuše ovo, umukoše, i hvaljahu Boga govoreći: Dakle i neznabošcima Bog dade pokajanje za život. 
A oni što se rasejaše od nevolje koja posta za Stefana, prođoše tja do Finikije i Kipra i Antiohije, nikom ne govoreći reč do samim Jevrejima. 
A neki od njih behu Kiprani i Kirinci, koji ušavši u Antiohiju govorahu Grcima propovedajući jevanđelje o Gospodu Isusu. 
I beše ruka Božija s njima; i mnogo ih verovaše i obratiše se ka Gospodu. 
A dođe reč o njima do ušiju crkve koja beše u Jerusalimu; i poslaše Varnavu da ide tja do Antiohije; 
koji došavši i videvši blagodat Božju, obradova se, i moljaše sve da tvrdim srcem ostanu u Gospodu; 
jer beše čovek blag i pun Duha Svetog i vere. I obrati se mnogi narod ka Gospodu. 
Varnava, pak, iziđe u Tars da traži Savla; i kad ga nađe, dovede ga u Antiohiju. 
I oni se celu godinu sastajaše onde s crkvom, i učiše mnogi narod; i najpre u Antiohiji nazvaše učenike hrišćanima. 
A u te dane siđoše iz Jerusalima proroci u Antiohiju. 
I ustavši jedan od njih, po imenu Agav, objavi glad veliku koja htede biti po vasionom svetu; koji i bi za Klaudija ćesara. 
A od učenika odredi svaki koliko koji mogaše da pošalju u pomoć braći koja življahu u Judeji. 
Koje i učiniše poslavši starešinama preko ruke Varnavine i Savlove. 
