Isaija.
32.
Evo, car će carovati pravo i knezovi će vladati po pravdi. 
I čovek će biti kao zaklon od vetra, i kao utočište od poplave, kao potoci na suvom mestu, kao sen od velike stene u zemlji sasušenoj. 
I oči onih koji vide neće biti zaslepljene, i uši onih koji čuju slušaće. 
I srce nerazumnih razumeće mudrost, i jezik mutavih govoriće brzo i razgovetno. 
Nevaljalac se neće više zvati knez, niti će se tvrdica nazivati podašnim. 
Jer nevaljalac o nevaljalstvu govori, i srce njegovo gradi bezakonje, radeći licemerno i govoreći na Boga laž, da isprazni dušu gladnom i napoj žednom da uzme. 
I sprave tvrdičine zle su; smišlja lukavštine da zatre nište rečima lažnim i kad siromah govori pravo. 
Ali knez smišlja kneževski, i ustaje da radi kneževski. 
Ustanite, žene mirne, slušajte glas moj; kćeri bezbrižne, čujte reči moje. 
Za mnogo godina bićete u smetnji, vi bezbrižne; jer neće biti berbe, i sabiranje neće doći. 
Strašite se, vi mirne; drhtite, vi bezbrižne, svucite se, budite gole, i pripašite oko sebe kostret, 
Bijući se u prsa za lepim njivama, za rodnim čokotima. 
Trnje i čkalj niknuće na zemlji naroda mog, i po svim kućama veselim, u gradu veselom. 
Jer će se dvorovi ostaviti, vreva gradska nestaće; kule i stražare postaće pećine doveka, radost divljim magarcima i paša stadima, 
Dokle se ne izlije na nas Duh s visine i pustinja postane njiva a njiva se stane uzimati za šumu. 
Tada će sud stanovati u pustinji, i pravda će stajati na njivi. 
I mir će biti delo pravde, šta će pravda učiniti biće pokoj i bezbrižnost doveka. 
I moj će narod sedeti u mirnom stanu i u šatorima pouzdanim, na počivalištima tihim. 
Ali će grad pasti na šumu, i grad će se vrlo sniziti. 
Blago vama koji sejete pokraj svake vode, i puštate volove i magarce. 
