Jevrejima.
6.
Zato da ostavimo početak Hristove nauke i da se damo na savršenstvo: da ne postavljamo opet temelja pokajanja od mrtvih dela, i vere u Boga, 
nauke krštenja, i stavljanja ruku, i vaskrsenja mrtvih, i suda večnog. 
I ovo ćemo učiniti ako Bog dopusti. 
Jer nije moguće one koji su jednom prosvetljeni, okusili dar nebeski, postali zajedničari Duha Svetog, 
i okusili dobru reč Božju, i silu onog sveta, i otpali, 
opet obnoviti na pokajanje, jer sami sebi nanovo raspinju i ruže sina Božijeg. 
Jer zemlja koja pije dažd što često na nju pada, i koja rađa povrće dobro onima koji je rade, prima blagoslov od Boga; 
a koja iznosi trnje i čičak, nepotrebna je i kletve blizu, koja se najposle sažeže. 
Ali od vas, ljubazni, nadamo se boljem i šta se drži spasenja, ako i govorimo tako. 
Jer Bog nije nepravedan da zaboravi delo vaše i trud ljubavi koju pokazaste u ime Njegovo, posluživši svetima i služeći. 
Ali želimo da svaki od vas pokaže to isto staranje da se nada održi tvrdo do samog kraja; 
da ne budete lenivi, nego da se ugledate na one koji verom i trpljenjem dobijaju obećanja. 
Jer kad Bog Avramu obeća, ne imajući ničim većim da se zakune, zakle se sobom, 
govoreći: Zaista blagosiljajući blagosloviću te, i umnožavajući umnožiću te. 
I tako trpeći dugo, dobi obećanje. 
Jer se ljudi većim kunu, i svakoj njihovoj svađi svršetak je zakletva za potvrđenje. 
Zato i Bog kad htede naslednicima obećanja obilnije da pokaže tvrđu zaveta svog, učini posrednika kletvu: 
Da bi u dvema nepokolebljivim stvarima, u kojima Bogu nije moguće slagati, imali jaku utehu mi koji smo pribegli da se uhvatimo za nadu koja nam je dana, 
koji imamo kao tvrd i pouzdan lenger duše, koji ulazi i za najdalje zavese, 
gde Isus uđe napred za nas, postavši poglavar sveštenički doveka po redu Melhisedekovom. 
