Jov.
12.
A Jov odgovori i reče: 
Da, vi ste ljudi, i s vama će umreti mudrost. 
I ja imam srce kao i vi, niti sam gori od vas; i u koga nema toga? 
Na podsmeh sam prijatelju svom, koji kad zove Boga odazove mu se; na podsmeh je pravedni i dobri. 
Bačen je luč po mišljenju srećnog onaj koji hoće da popuzne. 
Mirne su kolibe lupeške, i bez straha su koji gneve Boga, njima Bog daje sve u ruke. 
Zapitaj stoku, naučiće te; ili ptice nebeske, kazaće ti. 
Ili se razgovori sa zemljom, naučiće te, i ribe će ti morske pripovediti. 
Ko ne zna od svega toga da je ruka Gospodnja to učinila? 
Kome je u ruci duša svega živog i duh svakog tela čovečijeg. 
Ne raspoznaje li uho reči kao što grlo kuša jelo? 
U starca je mudrost, i u dugom veku razum. 
U Njega je mudrost i sila, u Njega je savet i razum. 
Gle, On razgradi, i ne može se opet sagraditi; zatvori čoveka, i ne može se otvoriti. 
Gle, ustavi vode, i presahnu; pusti ih, i isprevrću zemlju. 
U Njega je jačina i mudrost, Njegov je koji je prevaren i koji vara. 
On dovodi savetnike u ludilo, i sudije obezumljuje. 
On razrešuje pojas carevima, i opasuje bedra njihova. 
On dovodi knezove u ludilo, i obara jake. 
On uzima besedu rečitima, i starcima uzima razum. 
On sipa sramotu na knezove, i raspasuje junake. 
On otkriva duboke stvari ispod tame, i izvodi na videlo sen smrtni. 
On umnožava narode i zatire ih, rasipa narode i sabira. 
On oduzima srce glavarima naroda zemaljskih, i zavodi ih u pustinju gde nema puta, 
Da pipaju po mraku bez videla, i čini da tumaraju kao pijani. 
