Marko.
12.
I poče im govoriti u pričama: Posadi čovek vinograd, i ogradi plotom, i iskopa pivnicu, i načini kulu, i dade ga vinogradarima, pa ode. 
I kad dođe vreme, posla k vinogradarima slugu da primi od vinogradara od roda vinogradskog. 
A oni uhvativši slugu izbiše ga, i poslaše prazna. 
I opet posla k njima drugog slugu; i onog biše kamenjem i razbiše mu glavu, i poslaše ga sramotnog. 
I opet posla drugog; i onog ubiše; i mnoge druge, jedne izbiše, a druge pobiše. 
Još dakle imaše jedinog svog milog sina, posla i njega najposle k njima govoreći: Postideće se sina mog. 
A vinogradari rekoše u sebi: Ovo je naslednik, hodite da ga ubijemo, i nama će ostati očevina njegova. 
I uhvatiše ga, i ubiše, i izbaciše ga napolje iz vinograda. 
Šta će dakle učiniti gospodar od vinograda? Doći će i pogubiće vinogradare, i daće vinograd drugima. 
Zar niste čitali u pismu ovo: Kamen koji odbaciše zidari, onaj posta glava od ugla; 
To bi od Gospoda i divno je u našim očima? 
I gledahu da Ga uhvate, ali se pobojaše naroda; jer razumeše da za njih govori priču; i ostavivši Ga odoše. 
I poslaše k Njemu neke od fariseja i Irodovaca da bi Ga uhvatili u reči. 
A oni došavši rekoše Mu: Učitelju! Znamo da si istinit, i da ne mariš ni za koga; jer ne gledaš ko je ko, nego zaista putu Božjem učiš; treba li ćesaru davati harač ili ne? Hoćemo li dati, ili da ne damo? 
A On, znajući njihovo licemerje, reče im: Što me kušate? Donesite mi novac da vidim. 
A oni donesoše. I reče im: Čiji je ovo obraz i natpis? A oni Mu rekoše: Ćesarev. 
I odgovarajući Isus reče im: Podajte ćesarevo ćesaru, a Božje Bogu. I čudiše Mu se. 
I dođoše k Njemu sadukeji koji kažu da nema vaskrsenja, i zapitaše Ga govoreći: 
Učitelju! Mojsije nam napisa: Ako kome brat umre i ostavi ženu a dece ne ostavi, da brat njegov uzme ženu njegovu i da podigne seme bratu svom. 
Sedam braće beše: i prvi uze ženu, i umre bez poroda. 
I drugi uze je, i umre, i ni on ne ostavi poroda; tako i treći. 
I uzeše je sedmorica, i ne ostaviše poroda. A posle svih umre i žena. 
O vaskrsenju dakle kad ustanu koga će od njih biti žena? Jer je za sedmoricom bila. 
I odgovarajući Isus reče im: Zato li se vi varate što ne znate pisma ni sile Božje? 
Jer kad iz mrtvih ustanu, niti će se ženiti ni udavati, nego su kao anđeli na nebesima. 
A za mrtve da ustaju niste li čitali u knjigama Mojsijevim kako mu reče Bog kod kupine govoreći: Ja sam Bog Avraamov, i Bog Isakov, i Bog Jakovljev? 
Nije Bog Bog mrtvih, nego Bog živih. Vi se dakle vrlo varate. 
I pristupi jedan od književnika koji ih slušaše kako se prepiru, i vide da im dobro odgovara, i zapita Ga: Koja je prva zapovest od svih? 
A Isus odgovori mu: Prva je zapovest od svih: Čuj Izrailju, Gospod je Bog naš Gospod jedini; 
i ljubi Gospoda Boga svog svim srcem svojim i svom dušom svojom i svim umom svojim i svom snagom svojom. Ovo je prva zapovest. 
I druga je kao i ova: Ljubi bližnjeg svog kao samog sebe. Druge zapovesti veće od ovih nema. 
I reče Mu književnik: Dobro, učitelju! Pravo si kazao da je jedan Bog, i nema drugog osim Njega; 
i ljubiti Ga svim srcem i svim razumom i svom dušom i svom snagom, i ljubiti bližnjeg kao samog sebe, veće je od svih žrtava i priloga. 
A Isus videvši kako pametno odgovori reče mu: Nisi daleko od carstva Božjeg. I niko više ne smeše da Ga zapita. 
I odgovori Isus i reče učeći u crkvi: Kako govore književnici da je Hristos sin Davidov? 
Jer sam David kaza Duhom Svetim: Reče Gospod Gospodu mom: Sedi meni s desne strane, dok položim neprijatelje Tvoje podnožje nogama Tvojim. 
Sam dakle David naziva Ga Gospodom, i otkuda mu je sin? I mnogi narod slušaše Ga s radošću. 
I govoraše im u nauci svojoj: Čuvajte se književnika koji idu u dugačkim haljinama, i traže da im se klanja po ulicama, 
i prvih mesta po zbornicama, i začelja na gozbama. 
Ovi što jedu kuće udovičke, i lažno se mole Bogu dugo, biće još više osuđeni. 
I sedavši Isus prema Božjoj hazni gledaše kako narod meće novce u Božju haznu. I mnogi bogati metahu mnogo. 
I došavši jedna siromašna udovica metnu dve lepte, koje čine jedan kodrant. 
I dozvavši učenike svoje reče im: Zaista vam kažem: ova siromašna udovica metnu više od svih koji meću u Božju haznu. 
Jer svi metnuše od suviška svog; a ona od sirotinje svoje metnu sve što imaše, svu hranu svoju. 
