Priče Solomunove.
1.
Priče Solomuna sina Davidovog, cara Izrailjevog. 
Da se poznaje mudrost i nastava, da se razumeju reči razumne, 
Da se prima nastava u razumu, u pravdi, u sudu i u svemu što je pravo, 
Da se daje ludima razboritost, mladićima znanje i pomnjivost. 
Mudar će slušati i više će znati, i razuman će steći mudrost, 
Da razume priče i značenje, reči mudrih ljudi i zagonetke njihove. 
Početak je mudrosti strah Gospodnji; ludi preziru mudrost i nastavu. 
Slušaj, sine, nastavu oca svog, i ne ostavljaj nauke matere svoje. 
Jer će biti venac od milina oko glave tvoje, i grivna na grlu tvom. 
Sine moj, ako bi te mamili grešnici, ne pristaj; 
Ako bi rekli: Hodi s nama da vrebamo krv, da zasedamo pravome nizašta; 
Proždrećemo ih kao grob žive, i svekolike kao one koji silaze u jamu; 
Svakojakog blaga dobićemo, napunićemo kuće svoje plena; 
Bacaćeš žreb svoj s nama; jedan će nam tobolac biti svima; 
Sine moj, ne idi na put s njima, čuvaj nogu svoju od staze njihove. 
Jer nogama svojim trče na zlo i hite da prolivaju krv. 
Jer se uzalud razapinje mreža na oči svakoj ptici; 
A oni vrebaju svoju krv i zasedaju svojoj duši. 
Takvi su putevi svih lakomih na dobitak, koji uzima dušu svojim gospodarima. 
Premudrost viče na polju, na ulicama pušta glas svoj; 
U najvećoj vrevi viče, na vratima, u gradu govori svoje besede; 
Ludi, dokle ćete ljubiti ludost? I podsmevačima dokle će biti mio podsmeh? I bezumni, dokle će mrzeti na znanje? 
Obratite se na karanje moje; evo, izasuću vam duh svoj, kazaću vam reči svoje. 
Što zvah, ali ne hteste, pružah ruku svoju, ali niko ne mari, 
Nego odbaciste svaki savet moj, i karanje moje ne hteste primiti; 
Zato ću se i ja smejati vašoj nevolji, rugaću se kad dođe čega se bojite; 
Kad kao pustoš dođe čega se bojite, i pogibao vaša kao oluja kad dođe, kad navali na vas nevolja i muka. 
Tada će me zvati, ali se neću odazvati; rano će tražiti, ali me neće naći. 
Jer mrziše na znanje, i strah Gospodnji ne izabraše; 
Ne pristaše na moj savet, i preziraše sva karanja moja. 
Zato će jesti plod od puteva svojih, i nasitiće se saveta svojih. 
Jer će lude ubiti mir njihov, i bezumne će pogubiti sreća njihova. 
Ali ko me sluša boraviće bezbrižno, i biće na miru ne bojeći se zla. 
