1. Solunjanima.
3.
Zato ne mogući više trpeti naumismo sami ostati u Atini, 
i poslasmo Timotija, brata svog i slugu Božijeg, i pomagača svog u jevanđelju Hristovom, da vas utvrdi i uteši u veri vašoj; 
da se niko ne smete u ovim nevoljama; jer sami znate da smo na to određeni. 
Jer kad bejasmo kod vas kazasmo vam napred da ćemo padati u nevolje, koje i bi, i znate. 
Toga radi i ja ne mogući više trpeti poslah da poznam veru vašu, da vas kako ne iskuša kušač, i da uzalud ne bude trud naš. 
A sad kad dođe Timotije k nama od vas i javi nam vašu veru i ljubav, i da imate dobar spomen o nama svagda, želeći nas videti, kao i mi vas, 
zato se utešismo, braćo, vama u svakoj žalosti i nevolji svojoj vašom verom; 
jer smo mi sad živi kad vi stojite u Gospodu. 
Jer kakvu hvalu možemo dati Bogu za vas, za svaku radost kojom se radujemo vas radi pred Bogom svojim? 
Dan i noć molimo se Bogu preizobilno da vidimo lice vaše, i da ispunimo nedostatak vere vaše. 
A sam Bog i Otac naš i Gospod naš Isus Hristos da upravi put naš k vama. 
A vas Gospod da umnoži, i da imate izobilnu ljubav jedan k drugom i k svima, kao i mi k vama. 
Da bi se utvrdila srca vaša bez krivice u svetinji pred Bogom i Ocem našim, za dolazak Gospoda našeg Isusa Hrista sa svima svetima Njegovim. Amin. 
