Psalmi.
42.
Načelniku pevačkom. Nauk sinova Korejevih. Kao što košuta traži potoke, tako duša moja traži Tebe, Bože! 
Žedna je duša moja Boga, Boga Živoga, kad ću doći i pokazati se licu Božijem? 
Suze su mi hleb dan i noć, kad mi svaki dan govore: Gde je Bog tvoj? 
Duša se moja proliva kad se opominjem kako sam hodio sred mnogog ljudstva, stupao u dom Božji, a ljudstvo praznujući pevaše i podvikivaše. 
Što si klonula, dušo moja, i što si žalosna? Uzdaj se u Boga; jer ću Ga još slaviti, Spasitelja mog i Boga mog. 
Klonula je u meni duša zato što Te pominjem u zemlji jordanskoj, na Ermonu, na gori maloj. 
Bezdana bezdanu doziva glasom slapova Tvojih; sve vode Tvoje i vali Tvoji na mene navališe. 
Danju je javljao Gospod milost svoju, a noću Mu je pesma u mene, molitva Bogu života mog. 
Reći ću Bogu, gradu svom: Zašto si me zaboravio? Zašto idem setan od pakosti neprijateljeve? 
Koji mi pakoste, prebijajući kosti moje, rugaju mi se govoreći mi svaki dan: Gde ti je Bog? 
Što si klonula, dušo moja, i što si žalosna? Uzdaj se u Boga; jer ću Ga još slaviti, Spasitelja mog i Boga mog. 
