Jov.
11.
A Sofar Namaćanin odgovori i reče: 
Zar na mnoge reči nema odgovora? Ili će čovek govorljiv ostati prav? 
Hoće li tvoje laži ućutkati ljude? I kad se rugaš, zar te neće niko posramiti? 
Jer si rekao: Čista je nauka moja, i čist sam pred očima tvojim. 
Ali kad bi Bog progovorio i usne svoje otvorio na te, 
I pokazao ti tajne mudrosti, jer ih je dvojinom više, poznao bi da te Bog kara manje nego što zaslužuje tvoje bezakonje. 
Možeš li ti tajne Božije dokučiti, ili dokučiti savršenstvo Svemogućeg? 
To su visine nebeske, šta ćeš učiniti? Dublje je od pakla, kako ćeš poznati? 
Duže od zemlje, šire od mora. 
Da prevrati, ili zatvori ili sabere, ko će Mu braniti? 
Jer zna ništavilo ljudsko, i videći nevaljalstvo zar neće paziti? 
Čovek bezuman postaje razuman, premda se čovek rađa kao divlje magare. 
Da ti upraviš srce svoje i podigneš ruke svoje k Njemu, 
Ako je bezakonje u ruci tvojoj, da ga ukloniš, i ne daš da nepravda bude u šatorima tvojim, 
Tada ćeš podignuti lice svoje bez mane i stajaćeš tvrdo i nećeš se bojati; 
Zaboravićeš muku, kao vode koja proteče opominjaćeš je se; 
Nastaće ti vreme vedrije nego podne, sinućeš, bićeš kao jutro; 
Uzdaćeš se imajući nadanje, zakopaćeš se, i mirno ćeš spavati. 
Ležaćeš, i niko te neće plašiti, i mnogi će ti se moliti. 
Ali oči će bezbožnicima iščileti, i utočišta im neće biti, i nadanje će im biti izdisanje. 
