Isaija.
22.
Breme dolini viđenja. Šta ti je te si sva izašla na krovove? 
Grade puni vike i vreve, grade veseli! Tvoji pobijeni nisu pobijeni mačem niti pogiboše u boju. 
Glavari tvoji uzmakoše svikoliki, povezaše ih strelci; šta se god nađe tvojih, svi su povezani, ako i pobegoše daleko. 
Zato rekoh: Prođite me se, da plačem gorko; ne trudite se da me tešite za pogiblju kćeri naroda mog. 
Jer je ovo dan muke i potiranja i smetnje od Gospoda, Gospoda nad vojskama, u dolini viđenja; obaliće zid, i vika će biti do gore. 
I Elam uze Tul, s kolima ljudi i s konjicima, i Kir istače štit. 
I krasne doline tvoje napuniše se kola, i konjici se namestiše pred vratima. 
I odastre se zastirač Judin; i pogledao si u to vreme na oružje u kući šumskoj. 
I videste da je mnogo proloma na gradu Davidovom, i sabraste vodu u donjem jezeru. 
I izbrojaste kuće jerusalimske, i razvaliste kuće da utvrdite zid. 
I načiniste jaz među dva zida za vodu iz starog jezera; ali ne pogledaste na Onog koji je to učinio i ne obazreste se na Onog koji je to odavno spremio. 
I zva vas Gospod nad vojskama u onaj dan da plačete i ridate i da skubete kose i pripašete kostret; 
A gle, radost i veselje, ubijaju goveda, kolju ovce, jedu meso i piju vino govoreći: Jedimo i pijmo, jer ćemo sutra umreti. 
Ali Gospod nad vojskama javi mi: Neće vam se oprostiti ovo bezakonje do smrti, veli Gospod, Gospod nad vojskama. 
Ovako veli Gospod, Gospod nad vojskama: Idi k onom rizničaru, k Somni, upravitelju dvorskom, 
i reci mu: Šta ćeš ti tu? I ko ti je tu, te si tu istesao sebi grob? Istesao si sebi grob na visokom mestu i spremio si sebi stan u kamenu. 
Evo, čoveče, Gospod će te baciti daleko i zatrpaće te. 
Zavitlaće te i hititi kao loptu u zemlju prostranu; onde ćeš umreti i onde će biti kola slave tvoje, sramoto domu gospodara svog; 
i svrći ću te s mesta tvog, i isteraću te iz službe tvoje. 
I u to vreme pozvaću slugu svog Elijakima sina Helkijinog; 
i obući ću mu tvoju haljinu, i tvojim ću ga pojasom opasati, i tvoju ću mu vlast dati u ruku, i biće otac Jerusalimljanima i domu Judinom. 
I metnuću mu ključ od doma Davidovog na rame: kad on otvori, neće niko zatvoriti, i kad on zatvori, neće niko otvoriti. 
I kao klin uglaviću ga na tvrdom mestu, i biće presto slave domu oca svog; 
i o njemu će se vešati sva slava doma oca njegovog, sinova i unuka, svakojaki sudovi, i najmanji, i čaše i mehovi. 
U to vreme, veli Gospod nad vojskama, pomeriće se klin uglavljen na tvrdom mestu, i izvadiće se i pašće, i teža što je na njemu propašće; jer Gospod reče. 
