Jov.
38.
Tada odgovori Gospod Jovu iz vihora i reče: 
Ko je to što zamračuje savet rečima nerazumno? 
Opaši se sada kao čovek; ja ću te pitati, a ti mi kazuj. 
Gde si ti bio kad ja osnivah zemlju? Kaži, ako si razuman. 
Ko joj je odredio mere? Znaš li? Ili ko je rastegao uže preko nje? 
Na čem su podnožja njena uglavljena? Ili ko joj je metnuo kamen ugaoni? 
Kad pevahu zajedno zvezde jutarnje i svi sinovi Božji klikovahu. 
Ili ko je zatvorio more vratima kad kao iz utrobe iziđe? 
Kad ga odeh oblakom i povih tamom; 
Kad postavih za nj uredbu svoju i metnuh mu prevornice i vrata; 
I rekoh: Dovde ćeš dolaziti, a dalje nećeš, i tu će se ustavljati ponositi valovi tvoji. 
Jesi li svog veka zapovedio jutru, pokazao zori mesto njeno, 
Da se uhvati zemlji za krajeve, i da se rasteraju s nje bezbožnici, 
Da se ona promeni kao blato pečatno, a oni da stoje kao haljina, 
Da se oduzme bezbožnicima svetlost njihova i ruka podignuta da se slomi? 
Jesi li dolazio do dubina morskih? I po dnu propasti jesi li hodio? 
Jesu li ti se otvorila vrata smrtna, i vrata sena smrtnog jesi li video? 
Jesi li sagledao širinu zemaljsku? Kaži, ako znaš sve to. 
Koji je put k stanu svetlosti? I gde je mesto tami, 
Da bi je uzeo i odveo do međe njene, i znao staze k domu njenom? 
Znaš ti; jer si se onda rodio, i broj je dana tvojih velik. 
Jesi li ulazio u riznice snežne? Ili riznice gradne jesi li video, 
Koje čuvam za vreme nevolje, za dan boja i rata? 
Kojim se putem deli svetlost i ustoka se razilazi po zemlji? 
Ko je razdelio jazove povodnju i put svetlici gromovnoj? 
Da bi išao dažd na zemlju gde nema nikoga, i na pustinju gde nema čoveka, 
Da napoji pusta i nerodna mesta, i učini da raste trava zelena. 
Ima li dažd oca? Ili ko je rodio kaplje rosne? 
Iz čije je utrobe izašao led, i ko je rodio slanu nebesku, 
Da se vode skrivaju i postaju kao kamen i krajevi propasti srastaju? 
Možeš li svezati miline vlašićima? Ili svezu štapima razrešiti? 
Možeš li izvesti južne zvezde na vreme? Ili kola sa zvezdama njihovim hoćeš li voditi? 
Znaš li red nebeski? Možeš li ti uređivati vladu njegovu na zemlji? 
Možeš li dignuti glas svoj do oblaka da bi te mnoštvo vode pokrilo? 
Možeš li pustiti munje da idu, i da ti kažu: Evo nas? 
Ko je metnuo čoveku u srce mudrost? Ili ko je dao duši razum? 
Ko će izbrojati oblake mudrošću, i mehove nebeske ko će izliti, 
Da se raskvašen prah zgusne i grude se slepe? 
„Možeš li uloviti plen za lavice, ili zadovoljiti apetit mladih lavova, 
kada se kriju u svojim jazbinama, i vrebaju u šipražju? 
Ko obezbeđuje gavranu plen njegov, kada njegovi mladi vapiju Bogu, i lutaju zbog nedostatka hrane? 
