1. Mojsijeva.
29.
Tada se podiže Jakov i otide u zemlju istočnu. 
I obzirući se ugleda studenac u polju; i gle, tri stada ovaca ležahu kod njega, jer se na onom studencu pojahu stada, a veliki kamen beše studencu na vratima. 
Onde se skupljahu sva stada, te pastiri odvaljivahu kamen s vrata studencu i pojahu stada, i posle opet privaljivahu kamen na vrata studencu na njegovo mesto. 
I Jakov im reče: Braćo, odakle ste? Rekoše: Iz Harana smo. 
A on im reče: Poznajete li Lavana sina Nahorovog? Oni rekoše: Poznajemo. 
On im reče: Je li zdrav? Rekoše: Jeste, i evo Rahilje kćeri njegove, gde ide sa stadom. 
I on reče: Eto još je rano, niti je vreme vraćati stoku; napojte stoku pa idite i pasite je. 
A oni rekoše: Ne možemo, dokle se ne skupe sva stada, da odvalimo kamen s vrata studencu, onda ćemo napojiti stoku. 
Dok on još govoraše s njima, dođe Rahilja sa stadom oca svog, jer ona pasaše ovce. 
A kad Jakov vide Rahilju kćer Lavana ujaka svog, i stado Lavana ujaka svog, pristupi Jakov i odvali kamen studencu s vrata, i napoji stado Lavana ujaka svog. 
I poljubi Jakov Rahilju, i povikavši zaplaka se. 
I kaza se Jakov Rahilji da je rod ocu njenom i da je sin Revečin; a ona otrča te javi ocu svom. 
A kad Lavan ču za Jakova sina sestre svoje, istrča mu na susret, i zagrli ga i poljubi, i uvede u svoju kuću. I on pripovedi Lavanu sve ovo. 
A Lavan mu reče: Ta ti si kost moja i telo moje. I osta kod njega ceo mesec dana. 
Tada reče Lavan Jakovu: Zar badava da mi služiš, što si mi rod? Kaži mi šta će ti biti plata? 
A Lavan imaše dve kćeri: starijoj beše ime Lija, a mlađoj Rahilja. 
I u Lije behu kvarne oči, a Rahilja beše lepog stasa i lepog lica. 
I Jakovu omile Rahilja, te reče: Služiću ti sedam godina za Rahilju, mlađu kćer tvoju. 
A Lavan mu reče: Bolje tebi da je dam nego drugom; ostani kod mene. 
I odsluži Jakov za Rahilju sedam godina, i učiniše mu se kao nekoliko dana, jer je ljubljaše. 
I reče Jakov Lavanu: Daj mi ženu, jer mi se navrši vreme, da legnem s njom. 
I sazva Lavan sve ljude iz onog mesta i učini gozbu. 
A uveče uze Liju kćer svoju i uvede je k Jakovu, i on leže s njom. 
I Lavan dade Zelfu robinju svoju Liji kćeri svojoj da joj bude robinja. 
A kad bi ujutru, gle, ono beše Lija; te reče Jakov Lavanu: Šta si mi to učinio? Ne služim li za Rahilju kod tebe? Zašto si me prevario? 
A Lavan mu reče: Ne biva u našem mestu da se uda mlađa pre starije. 
Navrši nedelju dana s tom, pa ćemo ti dati i drugu za službu što ćeš služiti kod mene još sedam godina drugih. 
Jakov učini tako, i navrši s njom nedelju dana, pa mu dade Lavan Rahilju kćer svoju za ženu. 
I dade Lavan Rahilji kćeri svojoj robinju svoju Valu da joj bude robinja. 
I tako leže Jakov s Rahiljom; i voljaše Rahilju nego Liju, i stade služiti kod Lavana još sedam drugih godina. 
A Gospod videći da Jakov ne mari za Liju, otvori njoj matericu, a Rahilja osta nerotkinja. 
I Lija zatrudne, i rodi sina, i nadede mu ime Ruvim, govoreći: Gospod pogleda na jade moje, sada će me ljubiti muž moj. 
I opet zatrudne, i rodi sina i reče: Gospod ču da sam prezrena, pa mi dade i ovog. I nadede mu ime Simeun. 
I opet zatrudne, i rodi sina, i reče: Da ako se sada već priljubi k meni muž moj, kad mu rodih tri sina. Zato mu nadeše ime Levije. 
I zatrudne opet, i rodi sina, i reče: Sada ću hvaliti Gospoda. Zato mu nadede ime Juda; i presta rađati. 
