Jevrejima.
11.
Vera je, pak, tvrdo čekanje onog čemu se nadamo, i dokazivanje onog što ne vidimo. 
Jer u njoj stari dobiše svedočanstvo. 
Verom poznajemo da je svet rečju Božjom svršen, da je sve što vidimo iz ništa postalo. 
Verom prinese Avelj Bogu veću žrtvu nego Kain, kroz koju dobi svedočanstvo da je pravednik, kad Bog posvedoči za dare njegove; i kroz nju on mrtav još govori. 
Verom bi Enoh prenesen da ne vidi smrt; i ne nađe se, jer ga Bog premesti, jer pre nego ga premesti, dobi svedočanstvo da ugodi Bogu. 
A bez vere nije moguće ugoditi Bogu; jer onaj koji hoće da dođe k Bogu, valja da veruje da ima Bog i da plaća onima koji Ga traže. 
Verom Noje primivši zapovest i pobojavši se onog što još ne vide, načini kovčeg za spasenje doma svog, kojim osudi sav svet, i posta naslednik pravde po veri. 
Verom posluša Avraam kad bi pozvan da iziđe u zemlju koju htede da primi u nasledstvo, i iziđe ne znajući kuda ide. 
Verom dođe Avraam u zemlju obećanu, kao u tuđu, i u kolibama življaše s Isakom i s Jakovom, sunaslednicima obećanja tog. 
Jer čekaše grad koji ima temelje, kome je zidar i Tvorac Bog. 
Verom i sama Sara nerotkinja primi silu da zatrudni i rodi preko vremena starosti; jer držaše za vernog Onog koji obeća. 
Zato se i rodiše od jednog, još gotovo mrtvog, kao zvezde nebeske mnoštvom, i kao nebrojeni pesak pokraj mora. 
U veri pomreše svi ovi ne primivši obećanja, nego ga videvši izdaleka, i poklonivši mu se, i priznavši da su gosti i došljaci na zemlji. 
Jer koji tako govore pokazuju da traže otačanstvo. 
I da bi se oni opomenuli onog iz kog iziđoše, imali bi vreme da se vrate. 
Ali sad bolje žele, to jest nebesko. Zato se Bog ne stidi njih nazvati se Bog njihov; jer im pripravi grad. 
Verom privede Avraam Isaka kad bi kušan, i jedinorodnoga prinošaše, pošto beše primio obećanje, 
u kome beše kazano: U Isaku nazvaće ti se seme; 
pomislivši da je Bog kadar i iz mrtvih vaskrsnuti; zato ga i uze za priliku. 
Verom blagoslovi Isak Jakova i Isava u stvarima koje će doći. 
Verom blagoslovi Jakov umirući svakog sina Josifovog, i pokloni se vrhu palice njegove. 
Verom se opominja Josif umirući izlaska sinova Izrailjevih, i zapoveda za kosti svoje. 
Verom Mojsija, pošto se rodi, kriše tri meseca roditelji njegovi, jer videše krasno dete, i pobojaše se zapovesti careve. 
Verom Mojsije, kad bi veliki, ne htede da se naziva sin kćeri Faraonove; 
i volje stradati s narodom Božijim, negoli imati zemaljsku sladost greha: 
Državši sramotu Hristovu za veće bogatstvo od svega blaga misirskog; jer gledaše na platu. 
Verom ostavi Misir, ne pobojavši se ljutine careve; jer se držaše Onog koji se ne vidi, kao da Ga viđaše. 
Verom učini pashu i proliv krvi, da se onaj koji gubljaše prvorođene ne dotakne do njih. 
Verom pređoše Crveno More kao po suvoj zemlji; koje i Misirci okušavši potopiše se. 
Verom padoše zidovi jerihonski, kad se obilazi oko njih sedam dana. 
Verom Raav kurva ne pogibe s nevernicima, primivši uhode s mirom, i izvedavši ih drugim putem. 
I šta ću još da kažem? Jer mi ne bi dostalo vremena kad bih stao pripovedati o Gedeonu, i o Varaku i Samsonu i Jeftaju, o Davidu i Samuilu, i o drugim prorocima, 
koji verom pobediše carstva, učiniše pravdu, dobiše obećanja, zatvoriše usta lavovima, 
ugasiše silu ognjenu, pobegoše od oštrica mača, ojačaše od nemoći, postaše jaki u bitkama, rasteraše vojske tuđe; 
žene primiše svoje mrtve iz vaskrsenja; a drugi biše pobijeni, ne primivši izbavljenje, da dobiju bolje vaskrsenje; 
a drugi ruganje i boj podnesoše, pa još i okove i tamnice; 
kamenjem pobijeni biše, pretrveni biše, iskušani biše, od mača pomreše; idoše u kožusima i u kozjim kožama, u sirotinji, u nevolji, u sramoti; 
kojih ne beše dostojan svet, po pustinjama potucaše se, i po gorama i po pećinama i po rupama zemaljskim. 
I ovi svi dobivši svedočanstvo verom ne primiše obećanja; 
jer Bog nešto bolje za nas odredi, da ne prime bez nas savršenstva. 
