Sveto Jevanđelje po Luki.
1.
Budući da mnogi počeše opisivati događaje koji se ispuniše među nama, 
kao što nam predaše koji isprva sami videše i sluge reči biše: 
Namislih i ja, ispitavši sve od početka, po redu pisati tebi, čestiti Teofile, 
da poznaš temelj onih reči kojima si se naučio. 
U vreme Iroda cara judejskog beše neki sveštenik od reda Avijinog, po imenu Zarija, i žena njegova od plemena Aronovog, po imenu Jelisaveta. 
A behu oboje pravedni pred Bogom, i življahu u svemu po zapovestima i uredbama Gospodnjim bez mane. 
I ne imahu dece; jer Jelisaveta beše nerotkinja, i behu oboje već stari. 
I dogodi se, kad on služaše po svom redu pred Bogom, 
da po običaju sveštenstva dođe na njega da iziđe u crkvu Gospodnju da kadi. 
I sve mnoštvo naroda beše napolju i moljaše se Bogu u vreme kađenja. 
A njemu se pokaza anđeo Gospodnji koji stajaše s desne strane oltara kadionog. 
I kad ga vide Zarija uplaši se i strah napade na nj. 
A anđeo reče mu: Ne boj se, Zarija; jer je uslišena tvoja molitva: i žena tvoja Jelisaveta rodiće ti sina, i nadeni mu ime Jovan. 
I biće tebi radost i veselje, i mnogi će se obradovati njegovom rođenju. 
Jer će biti veliki pred Bogom, i neće piti vino ni siker; i napuniće se Duha Svetog još u utrobi matere svoje; 
i mnoge će sinove Izrailjeve obratiti ka Gospodu Bogu njihovom; 
i on će napred doći pred Njim u duhu i sili Ilijinoj da obrati srca otaca k deci i nevernike k mudrosti pravednika, i da pripravi Gospodu narod gotov. 
I reče Zarija anđelu: Po čemu ću ja to poznati? Jer sam star i žena je moja vremenita. 
I odgovarajući anđeo reče mu: Ja sam Gavrilo što stojim pred Bogom, i poslan sam da govorim s tobom i da ti javim ovu radost. 
I evo, onemećeš i nećeš moći govoriti do onog dana dok se to ne zbude; jer nisi verovao mojim rečima koje će se zbiti u svoje vreme. 
I narod čekaše Zariju, i čuđahu se što se zabavi u crkvi. 
A izišavši ne mogaše da im govori; i razumeše da mu se nešto utvorilo u crkvi; i on namigivaše im; i osta nem. 
I kad se navršiše dani njegove službe otide kući svojoj. 
A posle ovih dana, zatrudne Jelisaveta žena njegova, i krijaše se pet meseci govoreći: 
Tako mi učini Gospod u dane ove u koje pogleda na me da me izbavi od ukora među ljudima. 
A u šesti mesec posla Bog anđela Gavrila u grad galilejski po imenu Nazaret 
k devojci isprošenoj za muža, po imenu Josifa iz doma Davidovog; i devojci beše ime Marija. 
I ušavši k njoj anđeo reče: Raduj se, blagodatna! Gospod je s tobom, blagoslovena si ti među ženama. 
A ona, videvši ga, poplaši se od reči njegove i pomisli: Kakav bi ovo bio pozdrav? 
I reče joj anđeo: Ne boj se, Marija! Jer si našla milost u Boga. 
I evo zatrudnećeš, i rodićeš Sina, i nadeni Mu ime Isus. 
On će biti veliki, i nazvaće se Sin Najvišega, i daće Mu Gospod Bog presto Davida oca Njegovog; 
i carovaće u domu Jakovljevom vavek, i carstvu Njegovom neće biti kraja. 
A Marija reče anđelu: Kako će to biti kad ja ne znam za muža? 
I odgovarajući anđeo reče joj: Duh Sveti doći će na tebe, i sila Najvišeg oseniće te; zato i ono što će se roditi biće sveto, i nazvaće se Sin Božji. 
I evo Jelisaveta, tvoja tetka, i ona zatrudne sinom u starosti svojoj, i ovo je šesti mesec njoj, koju zovu nerotkinjom. 
Jer u Boga sve je moguće što kaže. 
A Marija reče: Evo sluškinje Gospodnje; neka mi bude po reči tvojoj. I anđeo otide od nje. 
A Marija ustavši onih dana, otide brzo u gornju zemlju, u grad Judin. 
I uđe u kuću Zarijinu, i pozdravi se s Jelisavetom. 
I kad Jelisaveta ču čestitanje Marijino, zaigra dete u utrobi njenoj, i Jelisaveta se napuni Duha Svetog, 
i povika zdravo i reče: Blagoslovena si ti među ženama, i blagosloven je plod utrobe tvoje. 
I otkud meni ovo da dođe mati Gospoda mog k meni? 
Jer gle, kad dođe glas čestitanja tvog u uši moje, zaigra dete radosno u utrobi mojoj. 
I blago onoj koja verova, jer će se izvršiti šta joj kaza Gospod. 
I reče Marija: Veliča duša moja Gospoda; 
I obradova se duh moj Bogu Spasu mom, 
Što pogleda na poniženje sluškinje svoje; jer gle, odsad će me zvati blaženom svi naraštaji; 
Što mi učini veličinu silni, i sveto ime Njegovo; 
I milost je Njegova od kolena na koleno onima koji Ga se boje. 
Pokaza silu rukom svojom; razasu ponosite u mislima srca njihovih. 
Zbaci silne s prestola, i podiže ponižene. 
Gladne napuni blaga, i bogate otpusti prazne. 
Primi Izrailja, slugu svog, da se opomene milosti. 
Kao što govori ocima našim, Avraamu i semenu njegovom doveka. 
Marija pak sedi s njom oko tri meseca, i vrati se kući svojoj. 
A Jelisaveti dođe vreme da rodi, i rodi sina. 
I čuše njeni susedi i rodbina da je Gospod pokazao veliku milost svoju na njoj, i radovahu se s njom. 
I u osmi dan dođoše da obrežu dete, i hteše da mu nadenu ime oca njegovog, Zarija. 
I odgovarajući mati njegova reče: Ne, nego da bude Jovan. 
I rekoše joj: Nikoga nema u rodbini tvojoj da mu je takvo ime. 
I namigivahu ocu njegovom kako bi on hteo da mu nadenu ime. 
I zaiskavši daščicu, napisa govoreći: Jovan mu je ime. I začudiše se svi. 
I odmah mu se otvoriše usta i jezik njegov i govoraše hvaleći Boga. 
I uđe strah u sve susede njihove; i po svoj gornjoj Judeji razglasi se sav ovaj događaj. 
I svi koji čuše metnuše u srce svoje govoreći: Šta će biti iz ovog deteta? I ruka Gospodnja beše sa njim. 
I Zarija otac njegov napuni se Duha Svetog, i prorokova govoreći: 
Blagosloven Gospod Bog Jakovljev što pohodi i izbavi narod svoj, 
I podiže nam rog spasenja u domu Davida sluge svog, 
Kao što govori ustima svetih proroka svojih od veka 
Da će nas izbaviti od naših neprijatelja i iz ruku svih koji mrze na nas; 
Učiniti milost ocima našim, i opomenuti se svetog zaveta svog, 
Kletve kojom se kleo Avraamu ocu našem da će nam dati 
Da se izbavimo iz ruku neprijatelja svojih, i da mu služimo bez straha, 
I u svetosti i u pravdi pred Njim dok smo god živi. 
I ti, dete, nazvaćeš se prorok Najvišega; jer ćeš ići napred pred licem Gospodnjim da Mu pripraviš put; 
Da daš razum spasenja narodu njegovom za oproštenje greha njihovih, 
Po dubokoj milosti Boga našeg, po kojoj nas je pohodio istok s visine; 
Da obasjaš one koji sede u tami i u senu smrtnom; da uputiš noge naše na put mira. 
A dete rastijaše i jačaše duhom, i beše u pustinji dotle dok se ne pokaza Izrailju. 
