Marko.
14.
Behu pak još dva dana do pashe i do dana presnih hlebova; i tražahu glavari sveštenički i književnici kako bi Ga iz prevare uhvatili i ubili. 
Ali govorahu: Ne o prazniku, da se ne bi narod pobunio. 
I kad beše On u Vitaniji u kući Simona gubavog i seđaše za trpezom, dođe žena sa sklenicom mnogocenoga mira čistog nardovog, i razbivši sklenicu izlivaše Mu na glavu. 
A neki se srđahu govoreći: Zašto se to miro prosipa tako? 
Jer se mogaše za nj uzeti više od trista groša i dati siromasima. I vikahu na nju. 
A Isus reče: Ostavite je; šta joj smetate? Ona učini dobro delo na meni. 
Jer siromahe imate svagda sa sobom, i kad god hoćete možete im dobro činiti; a mene nemate svagda. 
Ona šta može, učini: ona pomaza napred telo moje za ukop. 
Zaista vam kažem: gde se god uspropoveda jevanđelje ovo po svemu svetu, kazaće se i to za spomen njen. 
I Juda Iskariotski, jedan od dvanaestorice ode ka glavarima svešteničkim da im Ga izda. 
A oni čuvši obradovaše se, i obrekoše mu novce dati: i tražaše zgodu da Ga izda. 
I u prvi dan presnih hlebova, kad klahu pashu, rekoše Mu učenici Njegovi: Gde ćeš da idemo da Ti zgotovimo pashu da jedeš? 
I posla dvojicu od učenika svojih i reče im: Idite u grad, i srešće vas čovek koji nosi vodu u krčagu; idite za njim, 
i gde uđe kažite gospodaru od one kuće: Učitelj veli: Gde je gostionica gde ću jesti pashu s učenicima svojim? 
I on će vam pokazati veliku sobu prostrtu gotovu: onde nam zgotovite. 
I izađoše učenici Njegovi, i dođoše u grad, i nađoše kao što im kaza, i ugotoviše pashu. 
I kad bi uveče, dođe sa dvanaestoricom. 
I kad seđahu za trpezom i jeđahu reče Isus: Zaista vam kažem: jedan od vas, koji jede sa mnom, izdaće me. 
A oni se zabrinuše, i stadoše govoriti jedan za drugim: Da ne ja? I drugi: Da ne ja? 
A On odgovarajući reče im: Jedan od dvanaestorice koji umoči sa mnom u zdelu. 
Sin čovečji dakle ide kao što je pisano za Njega; ali teško onom čoveku koji izda Sina čovečjeg; bolje bi mu bilo da se nije rodio onaj čovek. 
I kad jeđahu uze Isus hleb i blagoslovivši prelomi ga, i dade im, i reče: Uzmite, jedite; ovo je telo moje. 
I uze čašu i davši hvalu dade im; i piše iz nje svi. 
I reče im: Ovo je krv moja novog zaveta koja će se proliti za mnoge. 
Zaista vam kažem: više neću piti od roda vinogradskog do onog dana kad ću ga piti novog u carstvu Božjem. 
I otpojavši hvalu izađoše na goru maslinsku. 
I reče im Isus: Svi ćete se vi sablazniti o mene ovu noć; jer je pisano: udariću pastira i ovce će se razbeći. 
Ali po vaskrsenju svom, ja idem pred vama u Galileju. 
A Petar Mu reče: Ako se i svi sablazne, ali ja neću. 
I reče mu Isus: Zaista ti kažem: noćas dok dvaput petao ne zapeva tri puta ćeš me se odreći. 
A on još više govoraše: Da bih znao s Tobom i umreti neću Te se odreći. Tako i svi govorahu. 
I dođoše u selo koje se zove Getsimanija, i reče učenicima svojim: Sedite ovde dok ja idem da se pomolim Bogu. 
I uze sa sobom Petra i Jakova i Jovana, i zabrinu se i poče tužiti. 
I reče im: Žalosna je duša moja do smrti; počekajte ovde, i stražite. 
I otišavši malo pade na zemlju, i moljaše se da bi Ga mimoišao čas, ako je moguće. 
I govoraše: Ava Oče! Sve je moguće Tebi; pronesi čašu ovu mimo mene; ali opet ne kako ja hoću, nego kako Ti. 
I dođe i nađe ih gde spavaju, i reče Petru: Simone! Zar spavaš? Ne može li jednog časa postražiti? 
Stražite i molite se Bogu da ne padnete u napast; jer je duh srčan ali je telo slabo. 
I opet otišavši pomoli se Bogu one iste reči govoreći. 
I vrativši se nađe ih opet gde spavaju; jer im behu oči otežale; i ne znahu šta bi Mu odgovorili. 
I dođe treći put, i reče im: Jednako spavate i počivate; dosta je; dođe čas; evo se predaje Sin čovečji u ruke grešnicima. 
Ustanite da idemo; evo izdajnik se moj približi. 
I odmah, dok On još govoraše, dođe Juda, jedan od dvanaestorice, i s njim ljudi mnogi s noževima i s koljem od glavara svešteničkih i od književnika i starešina. 
I izdajnik Njegov dade im znak govoreći: Koga ja celivam onaj je: držite ga, i vodite ga čuvajući. 
I došavši odmah pristupi k Njemu, i reče: Ravi! Ravi! I celiva Ga. 
A oni metnuše ruke svoje na Nj i uhvatiše Ga. 
A jedan od onih što stajahu onde izvadi nož te udari slugu poglavara svešteničkog, i odseče mu uho. 
I odgovarajući Isus reče im: Kao na hajduka izašli ste s noževima i s koljem da me uhvatite, 
a svaki dan sam bio kod vas u crkvi i učio, i ne uhvatiste me. Ali da se zbude pismo. 
I ostavivši Ga, učenici svi pobegoše. 
I za Njim iđaše nekakav mladić ogrnut platnom po golom telu; i uhvatiše onog mladića. 
A on ostavivši platno go pobeže od njih. 
I dovedoše Isusa k poglavaru svešteničkom, i stekoše se k njemu svi glavari sveštenički i književnici i starešine. 
I Petar ide za Njim izdaleka do u dvor poglavara svešteničkog, i seđaše sa slugama, i grejaše se kod ognja. 
A glavari sveštenički i sva skupština tražahu na Isusa svedočanstva da Ga ubiju; i ne nađoše; 
jer mnogi svedočahu lažno na Njega i svedočanstva ne behu jednaka. 
I jedni ustavši svedočahu na Njega lažno govoreći: 
Mi smo čuli gde on govori: Ja ću razvaliti ovu crkvu koja je rukama načinjena, i za tri dana načiniću drugu koja neće biti rukama načinjena. 
I ni ovo svedočanstvo njihovo ne beše jednako. 
I ustavši poglavar sveštenički na sredu zapita Isusa govoreći: Zar ništa ne odgovaraš što ovi na tebe svedoče? 
A On ćutaše i ništa ne odgovaraše. Opet poglavar sveštenički zapita i reče: Jesi li ti Hristos, Sin Blagoslovenoga? 
A Isus reče: Jesam; i videćete Sina čovečjeg gde sedi s desne strane Sile i ide na oblacima nebeskim. 
A poglavar sveštenički razdre svoje haljine, i reče: Šta nam trebaju više svedoci? 
Čuste hulu na Boga; šta mislite? A oni svi kazaše da je zaslužio smrt. 
I počeše jedni pljuvati na Nj, i pokrivati Mu lice, i ćušati Ga, i govoriti Mu: Proreci; i sluge Ga bijahu po obrazima. 
I kad beše Petar dole na dvoru, dođe jedna od sluškinja poglavara svešteničkog, 
i videvši Petra gde se greje pogleda na nj i reče: I ti si bio s Isusom Nazarećaninom. 
A on se odreče govoreći: Ne znam niti razumem šta ti govoriš. I izađe napolje pred dvor: i petao zapeva. 
I opet, kad ga vide sluškinja, poče govoriti onima što stajahu onde: Ovaj je od njih. 
A on se opet odricaše. I malo zatim opet oni što stajahu onde rekoše Petru: Vaistinu si od njih: jer si Galilejac, i govor ti je onakav. 
A on se poče kleti i preklinjati: Ne znam tog čoveka za koga vi govorite. 
I drugi put zapeva petao. I opomenu se Petar reči što mu reče Isus: Dok petao dvaput ne zapeva odreći ćeš me se triput. I stade plakati. 
