2. Mojsijeva.
31.
I reče Gospod Mojsiju govoreći: 
Gle, pozvah po imenu Veseleila sina Urije sina Orovog od plemena Judinog. 
I napunih ga Duha Svetog, mudrosti i razuma i znanja i svake veštine, 
da vešto izmišlja kako se šta može načiniti od zlata i od srebra i od bronze, 
da ume rezati kamenje i ukivati, da ume tesati drvo, i svaki posao raditi. 
I evo udružih s njim Elijava, sina Ahisamahovog od plemena Danovog, i svakom veštom čoveku u srce dadoh veštinu da izrade sve što sam ti zapovedio. 
Šator od sastanka, i kovčeg za svedočanstvo i zaklopac na nj, i sve sprave u šatoru, 
i sto i sprave njegove, i svećnjak čisti sa svim spravama njegovim, i oltar kadioni, 
i oltar za žrtvu paljenicu sa svim spravama njegovim, i umivaonicu i podnožje njeno, 
i haljine službene i svete haljine Aronu svešteniku i haljine sinovima njegovim, da vrše službu svešteničku, 
i ulje pomazanja, i kad mirisni za svetinju. Sve neka načine onako kako sam ti zapovedio. 
I reče Gospod Mojsiju govoreći: 
A ti kaži sinovima Izrailjevim i reci: Ali subote moje čuvajte, jer je znak između mene i vas od kolena do kolena, da znate da sam ja Gospod koji vas posvećujem. 
Čuvajte dakle subotu, jer vam je sveta; ko bi je oskvrnio, da se pogubi; jer ko bi god radio kakav posao u nju, istrebiće se ona duša iz naroda svog. 
Šest dana neka se radi; a sedmi je dan subota, odmor, svet Gospodu; ko bi god radio posao u dan subotni, da se pogubi. 
Zato će čuvati sinovi Izrailjevi subotu praznujući subotu od kolena do kolena zavetom večnim. 
To je znak između mene i sinova Izrailjevih doveka; jer je za šest dana stvorio Gospod nebo i zemlju, a u sedmi dan počinu i odmori se. 
I izgovorivši ovo Mojsiju na gori sinajskoj, dade mu dve ploče svedočanstva, ploče kamene pisane prstom Božijim. 
