Priče Solomunove.
2.
Sine moj, ako primiš reči moje, i zapovesti moje sahraniš kod sebe, 
Da pazi uho tvoje na mudrost, i prigneš srce svoje k razumu, 
Ako prizoveš mudrost, i k razumu podigneš glas svoj, 
Ako ga ustražiš kao srebro, i kao sakriveno blago ako dobro ustražiš; 
Tada ćeš razumeti strah Gospodnji, i poznanje Božije naći ćeš. 
Jer Gospod daje mudrost, iz Njegovih usta dolazi znanje i razum. 
Čuva pravima šta doista jeste, štit je onima koji hode u bezazlenosti, 
Da bi se držali staza pravih, a On čuva put svetaca svojih. 
Tada ćeš razumeti pravdu i sud i šta je pravo, i svaki dobri put. 
Kad dođe mudrost u srce tvoje, i znanje omili duši tvojoj, 
Pomnjivost će paziti na te, razum će te čuvati, 
Izbavljajući te od zla puta, od ljudi koji govore opake stvari, 
Koji ostavljaju prave pute da idu putevima mračnim, 
Koji se raduju zlo čineći, i igraju u zlim opačinama; 
Kojih su putevi krivi, i sami su opaki na stazama svojim; 
Izbavljajući te od žene tuđe, od tuđinke, koja laska svojim rečima, 
Koja ostavlja vođu mladosti svoje, i zaboravlja zavet Boga svog. 
Jer k smrti vodi dom njen, i k mrtvima staze njene. 
Ko god uđe k njoj ne vraća se, niti izlazi na put životni. 
Zato hodi putem dobrih, i drži se staza pravedničkih. 
Jer će pravednici nastavati na zemlji, i bezazleni će ostati na njoj. 
A bezbožni će se istrebiti sa zemlje, i bezakonici će se iščupati iz nje. 
