Psalmi.
32.
Nauk Davidov. Blago onome, kome je oproštena krivica, kome je greh pokriven. 
Blago čoveku, kome Gospod ne prima grehe i u čijem duhu nema lukavstva. 
Kad ćutah, posahnuše kosti moje od uzdisanja mog po vas dan. 
Jer dan i noć tištaše me ruka Tvoja; nesta soka u meni kao na letnjoj pripeci. 
Greh svoj kazah Tebi, i krivice svoje ne zatajih; rekoh: Ispovedam Gospodu prestupe svoje; i Ti skide s mene krivicu greha mog. 
Zato neka Ti se moli svaki svetac, kad se možeš naći; i onda potop velike vode neće ga stignuti. 
Ti si zaklon moj, Ti me čuvaš od teskobe; okružavaš me radostima u izbavljanju. 
Urazumiću te, i pokazaću ti put kojim da ideš; savetovaću te, oko je moje na tebi. 
Nemojte biti kao konj, kao mazga bez razuma, kojima uzdom i žvalama valja obuzdati gubicu, kad ne idu k Tebi. 
Mnogo muke ima bezbožnik, a koji se uzda u Gospoda, oko Njega je milost. 
Radujte se o Gospodu, i pevajte, pravednici; veselite se svi koji ste pravog srca. 
