1. Mojsijeva.
25.
A Avram uze drugu ženu, po imenu Heturu. 
I ona mu rodi Zomrana i Joksana i Madana i Madijana i Jesvoka i Soijena. 
A Joksan rodi Savana i Dedana. A Dedanovi sinovi biše Asurim i Latusim i Laomim. 
A sinovi Madijanovi: Efar i Afir i Enoh i Avida i Eldaga. Svi behu deca Heturina. 
A Avram dade sve što imaše Isaku; 
a sinovima svojih inoča dade Avram dare, i opravi ih od Isaka sina svog još za života svog na istok, u istočni kraj. 
I veka Avramovog što požive beše sto i sedamdeset i pet godina. 
I onemoćav umre Avram u dobroj starosti, sit života, i bi pribran k rodu svom. 
I pogreboše ga Isak i Ismailo u pećini makpelskoj na njivi Efrona sina Sara Hetejina, koja je prema Mamriji; 
na njivi koju kupi Avram od sinova Hetovih, onde je pogreben Avram sa Sarom ženom svojom. 
I po smrti Avramovoj blagoslovi Bog Isaka sina njegovog; a Isak živeše kod studenca Živoga koji me vidi. 
A ovo je pleme Ismaila sina Avramovog, kog rodi Avramu Agara Misirka robinja Sarina, 
i ovo su imena sinova Ismailovih, kako se zvahu u plemenima svojim; prvenac Ismailov Navajot, pa Kidar i Navdeilo i Masam, 
i Masma i Duma i Masa, 
i Hadar i Teman i Jetur i Nafis i Kedma. 
To su sinovi Ismailovi, i to su im imena po selima i gradovima njihovim, dvanaest knezova nad svojim narodima. 
A godine su veka Ismailovog sto i trideset i sedam godina. Posle onemoćav umre, i bi pribran k rodu svom. 
I živehu od Evilata do Sura prema Misiru, kako se ide u Asiriju; i dopade mu prema svoj braći svojoj da živi. 
A ovo je pleme Isaka sina Avramovog: Avram rodi Isaka; 
a Isaku beše četrdeset godina kad se oženi Revekom, kćerju Vatuila Sirina iz Mesopotamije, sestrom Lavana Sirina. 
I Isak se moljaše Gospodu za ženu svoju, jer beše nerotkinja; i umoli Gospoda, te zatrudne Reveka žena njegova. 
Ali udarahu jedno o drugo deca u utrobi njenoj, te reče: Ako je tako, na šta sam? I otide da pita Gospoda. 
A Gospod joj reče: Dva su plemena u utrobi tvojoj, i dva će naroda, izaći iz tebe; i jedan će narod biti jači od drugog naroda, i veći će služiti manjem. 
I kad dođe vreme da rodi, a to blizanci u utrobi njenoj. 
I prvi izađe crven, sav kao runo rutav, i nadeše mu ime Isav. 
A posle izađe brat mu, držeći rukom za petu Isava; i nadeše mu ime Jakov. A beše Isaku šezdeset godina, kad ih rodi Reveka. 
I deca odrastoše, i Isav posta lovac i ratar, a Jakov beše čovek krotak i bavljaše se u šatorima. 
I Isak milovaše Isava, jer rado jeđaše lov njegov; a Reveka milovaše Jakova. 
Jednom Jakov skuva jelo, a Isav dođe iz polja umoran. 
I reče Isav Jakovu: Daj mi da jedem to jelo crveno, jer sam umoran. Otuda se prozva Edom. 
A Jakov mu reče: Prodaj mi danas prvenaštvo svoje. 
A Isav odgovori: Evo, hoću da umrem, pa šta će mi prvenaštvo? 
A Jakov reče: Zakuni mi se danas. I on mu se zakle; tako prodade svoje prvenaštvo Jakovu. 
I Jakov dade Isavu hleba i skuvanog leća, i on se najede i napi, pa usta i otide. Tako Isav nije mario za prvenaštvo svoje. 
