Psalmi.
55.
Načelniku pevačkom. Uz žice. Nauk Davidov. Usliši, Bože, molitvu moju, i nemoj se sakriti od moljenja mog. 
Pazi, i saslušaj me; cvilim u jadu svom i uzdišem 
Od vike neprijateljske i od dosade bezbožničke; jer dižu na me zlo, i u gnevu gone me. 
Srce je moje uzdrhtalo u meni, i strah smrtni popade me; 
Strah i trepet dođe na me, i groza poduze me. 
I rekoh: Ko bi mi dao krila golubinja? Ja bih odleteo i počinuo; 
Daleko bih pobegao, i nastanio se u pustinji. 
Pohitao bih da utečem od vihora i od bure. 
Porazi, Gospode, i razdeli jezike njihove, jer vidim nasilje i svađu u gradu; 
Danju i noću to hodi po zidovima njegovim; zločinstvo je i muka posred njega. 
Usred njega je pogibao, s ulice njegove ne odlazi prevara i lukavstvo. 
Jer ne ruži me neprijatelj moj, to bih podneo; ne ustaje na me javni nenavidnik, od njega bih se sakrio. 
Nego ti koji si mi bio to što ja sam, drug moj i znanac moj. 
S kojim mi beše radost deliti tajnu, i u dom Božiji hodih kroz sabor narodni. 
Neka ih ugrabi smrt, neka živi siđu u pakao, jer je zločinstvo u stanu njihovom i u njima. 
Ja Boga prizivam, i Gospod će me spasti. 
Večerom i jutrom i u podne tužim i uzdišem, i čuće glas moj; 
Učiniće, te će duša moja biti mirna od onih koji napadaju na me, jer ih mnogo imam. 
Da usliši, i ukroti ih Bog, koji živi od veka; jer se ne menjaju i ne boje se Boga. 
Dižu ruke svoje na one koji su s njima u miru, i raskidaju svoju družbu. 
Usta su im meka kao maslo, a na srcu im je rat. Reči su im blaže od ulja, ali su goli mačevi. 
Stavi na Gospoda breme svoje, i On će te potkrepiti. Neće dati doveka pravedniku da posrne. 
Ti ćeš ih, Bože, svaliti u jamu pogibli; krvopije i lukavi neće sastaviti polovine dana svojih. A ja se u Tebe uzdam. 
