Marko.
8.
U to vreme, kad beše vrlo mnogo naroda i ne imahu šta jesti, dozva Isus učenike svoje i reče im: 
Žao mi je naroda, jer već tri dana stoje kod mene i nemaju ništa jesti. 
I ako ih otpustim gladne kućama njihovim, oslabiće na putu; jer su mnogi od njih došli izdaleka. 
I odgovoriše Mu učenici Njegovi: Otkuda ćemo uzeti hleba ovde u pustinji da ih nahranimo? 
I zapita ih: Koliko imate hlebova? A oni kazaše: Sedam. 
I zapovedi narodu da posedaju po zemlji; i uzevši onih sedam hlebova i hvalu davši, prelomi, i dade učenicima svojim da razdadu; i razdadoše narodu. 
I imahu malo ribica; i njih blagoslovivši reče da i njih razdadu. 
I jedoše, i nasitiše se, i nakupiše komada što preteče sedam kotarica. 
A onih što su jeli beše oko četiri hiljade. I otpusti ih. 
I odmah uđe u lađu s učenicima svojim, i dođe u okoline dalmanutske. 
I izađoše fariseji, i počeše se prepirati s Njim, i kušajući Ga iskahu od Njega znak s neba. 
I uzdahnuvši duhom svojim reče: Zašto rod ovaj znak traži? Zaista vam kažem: neće se dati rodu ovome znak. 
I ostavivši ih uđe opet u lađu, i ode na one strane. 
I zaboraviše učenici Njegovi uzeti hleba, i nemahu sa sobom u lađi do jedan hleb. 
I zapovedaše im govoreći: Gledajte, čuvajte se kvasca farisejskog i kvasca Irodovog. 
I mišljahu, jedan drugom govoreći: To je što hleba nemamo. 
I razumevši Isus reče im: Šta mislite što hleba nemate? Zar još ne osećate, niti razumete? Zar je još okamenjeno srce vaše? 
Oči imate i ne vidite? Uši imate i ne čujete? I ne pamtite li 
kad ja pet hlebova prelomih na pet hiljada, koliko kotarica punih komada nakupiste? Rekoše Mu: Dvanaest. 
A kad sedam na četiri hiljade, koliko punih kotarica nakupiste komada? A oni rekoše: Sedam. 
I reče im: Kako ne razumete? 
I dođe u Vitsaidu; i dovedoše k Njemu slepoga, i moljahu Ga da ga se dotakne. 
I uzevši za ruku slepoga izvede ga napolje iz sela, i pljunuvši mu u oči metnu ruke na nj, i zapita ga vidi li šta. 
I pogledavši reče: Vidim ljude gde idu kao drva. 
I potom opet metnu mu ruke na oči, i reče mu da progleda: i isceli se, i vide sve lepo. 
I posla ga kući njegovoj govoreći: Ne ulazi u selo, niti kazuj kome u selu. 
I izađe Isus i učenici Njegovi u sela Ćesarije Filipove; i putem pitaše učenike svoje govoreći im: Ko govore ljudi da sam ja? 
A oni odgovoriše: Jovan krstitelj; drugi: Ilija; a drugi: Koji od proroka. 
A On im reče: A vi šta mislite ko sam ja? A Petar odgovarajući reče Mu: Ti si Hristos. 
I zapreti im da nikome ne kazuju za Njega. 
I poče ih učiti da Sinu čovečjem valja mnogo postradati, i da će Ga okriviti starešine i glavari sveštenički i književnici, i da će Ga ubiti, i treći dan da će ustati. 
I govoraše o tom ne ustručavajući se. I Petar uze Ga i poče Ga odvraćati. 
A On obrnuvši se i pogledavši na učenike svoje zapreti Petru govoreći: Idi od mene sotono; jer ti ne misliš šta je Božje nego šta je ljudsko. 
I dozvavši narod s učenicima svojim reče im: Ko hoće za mnom da ide neka se odrekne sebe i uzme krst svoj, i za mnom ide. 
Jer ko hoće dušu svoju da sačuva, izgubiće je; a ko izgubi dušu svoju mene radi i jevanđelja onaj će je sačuvati. 
Jer kakva je korist čoveku ako zadobije sav svet, a duši svojoj naudi? 
Ili kakav će otkup dati čovek za dušu svoju? 
Jer ko se postidi mene i mojih reči u rodu ovom preljubotvornom i grešnom, i Sin će se čovečji postideti njega kad dođe u slavi Oca svog s anđelima svetima. 
