Matej.
9.
I ušavši u lađu pređe i dođe u svoj grad. 
I gle, donesoše Mu uzeta koji ležaše na odru. I videvši Isus veru njihovu reče uzetom: Ne boj se, sinko, opraštaju ti se gresi tvoji. 
I gle, neki od književnika rekoše u sebi: Ovaj huli na Boga. 
I videći Isus pomisli njihove reče: Zašto zlo mislite u srcima svojim? 
Jer šta je lakše reći: Opraštaju ti se gresi; ili reći: Ustani i hodi? 
Ali da znate da vlast ima Sin čovečiji na zemlji opraštati grehe (tada reče uzetom): Ustani, uzmi odar svoj i idi doma. 
I ustavši otide doma. 
A ljudi videći čudiše se, i hvališe Boga, koji je dao vlast takvu ljudima. 
I odlazeći Isus odande vide čoveka gde sedi na carini, po imenu Mateja, i reče mu: Hajde za mnom. I ustavši otide za Njim. 
I kad jeđaše u kući, gle, mnogi carinici i grešnici dođoše i jeđahu s Isusom i s učenicima Njegovim. 
I videvši to fariseji govorahu učenicima Njegovim: Zašto s carinicima i grešnicima učitelj vaš jede i pije? 
A Isus čuvši to reče im: Ne trebaju zdravi lekara nego bolesni. 
Nego idite i naučite se šta znači: Milosti hoću, a ne priloga. Jer ja nisam došao da zovem pravednike no grešnike na pokajanje. 
Tada pristupiše k Njemu učenici Jovanovi govoreći: Zašto mi i fariseji postimo mnogo, a učenici tvoji ne poste? 
A Isus reče im: Eda li mogu svatovi plakati dok je s njima ženik? Nego će doći vreme kad će se oteti od njih ženik, i onda će postiti. 
Jer niko ne meće novu zakrpu na staru haljinu; jer će se zakrpa odadreti od haljine, i gora će rupa biti. 
Niti se lije vino novo u mehove stare; inače mehovi prodru se i vino se prolije, i mehovi propadnu. Nego se lije vino novo u mehove nove, i oboje se sačuva. 
Dok On tako govoraše njima, gle, knez nekakav dođe i klanjaše Mu se govoreći: Kći moja sad umre; nego dođi i metni na nju ruku svoju, i oživeće. 
I ustavši Isus za njim pođe i učenici Njegovi. 
I gle, žena koja je dvanaest godina bolovala od tečenja krvi pristupi sastrag i dohvati Mu se skuta od haljine Njegove. 
Jer govoraše u sebi: Samo ako se dotaknem haljine Njegove, ozdraviću. 
A Isus obazrevši se i videvši je reče: Ne boj se, kćeri; vera tvoja pomogla ti je. I ozdravi žena od tog časa. 
I došavši Isus u dom knežev i videvši svirače i ljude zabunjene 
reče im: Odstupite, jer devojka nije umrla, nego spava. I podsmevahu Mu se. 
A kad istera ljude, uđe, i uhvati je za ruku, i usta devojka. 
I otide glas ovaj po svoj zemlji onoj. 
A kad je Isus odlazio odande, za Njim iđahu dva slepca vičući i govoreći: Pomiluj nas, sine Davidov! 
A kad dođe u kuću, pristupiše k Njemu slepci, i reče im Isus: Verujete li da mogu to učiniti? A oni Mu rekoše: Da Gospode. 
Tada dohvati se očiju njihovih govoreći: Po veri vašoj neka vam bude. 
I otvoriše im se oči. I zapreti im Isus govoreći: Gledajte da niko ne dozna. 
A oni izišavši razglasiše Ga po svoj zemlji onoj. 
Kad oni pak iziđoše, gle, dovedoše k Njemu čoveka nemog i besnog. 
I pošto izgna đavola, progovori nemi. I divljaše se narod govoreći: Nikada se toga nije videlo u Izrailju. 
A fariseji govorahu: Pomoću kneza đavolskog izgoni đavole. 
I prohođaše Isus po svim gradovima i selima učeći po zbornicama njihovim i propovedajući jevanđelje o carstvu, i isceljujući svaku bolest i svaku nemoć po ljudima. 
A gledajući ljude sažali Mu se, jer behu smeteni i rasejani kao ovce bez pastira. 
Tada reče učenicima svojim: Žetve je mnogo, a poslenika malo. 
Molite se, dakle, Gospodaru od žetve da izvede poslenike na žetvu svoju. 
