1. Carevi.
4.
A car Solomun carovaše nad svim Izrailjem. 
A ovo behu knezovi njegovi: Azarija, sin Sadokov, namesnik; 
Elioref i Ahija, sinovi Sisini, pisari; Josafat, sin Ahiludov, pametar; 
Venaja, sin Jodajev, vojvoda; a Sadok i Avijatar sveštenici; 
a Azarija sin Natanov, beše nad pristavima; a Zavud, sin Natanov, prvi većnik, prijatelj carev; 
a Ahisar upravitelj dvorski; a Adoniram sin Avdin nad carskim poslenicima. 
I imaše Solomun dvanaest pristava po svemu Izrailju, koji hranjahu cara i sav dom njegov; po mesec dana u godini svaki beše dužan hraniti. 
A ovo su im imena: Sin Urov u gori Jefremovoj; 
sin Dekerov u Makasu i u Salvimu i Vet-Semesu i Elonu vet-anatskom; 
sin Esedov u Aruvotu; pod njim beše Sohot i sva zemlja Eferova; 
sin Avinadavov nad svim krajem dorskim; žena mu beše Tafata, kći Solomunova; 
Vana, sin Ahiludov nad Tanahom i Megidonom i svim Vet-Sanom, koji je do Sartane pod Jezraelom, od Vet-Sana do Avel-Meola, do preko Jok-Meama; 
sin Geverov u Ramotu galadskom; imaše sela Jaira sina Manasijinog u Galadu i kraj argovski u Vasanu, šezdeset velikih gradova sa zidovima i prevornicama bronzanim; 
Ahinadav, sin Idov u Mahanajimu; 
Ahimas u Neftalimu; i on beše oženjen kćerju Solomunovom Vasematom; 
Vana sin Husajev u Asiru i u Alotu; 
Josafat sin Farujin u Isaharu; 
Simej sin Ilin u Venijaminu; 
Gever, sin Urijev u zemlji galadskoj, u zemlji Siona cara amorejskog i Oga cara vasanskog; jedan beše pristav u toj zemlji. 
Jude i Izrailja beše mnogo kao peska pokraj mora; i jeđahu i pijahu i veseljahu se. 
A Solomun vladaše svim carstvima od reke do zemlje filistejske i do međe misirske, i donošahu dare i služahu Solomuna svega veka njegovog. 
A hrana Solomunova beše na dan trideset kora belog brašna, i šezdeset kora drugog brašna; 
dvadeset volova ugojenih i dvadeset s paše, i sto ovaca, osim jelena i srna i divokoza i ugojenih ptica. 
Jer on vladaše svuda s ove strane reke od Tapse do Gaze, nad svim carstvima s ove strane reke, i beše miran sa svih strana unaokolo. 
I življahu Juda i Izrailj bez straha, svaki pod svojom lozom i pod svojom smokvom, od Dana do Virsaveje, svega veka Solomunovog. 
I imaše Solomun četrdeset hiljada konja za jaslima za kola svoja, i dvadeset hiljada konjika. 
I pristavi hranjahu cara Solomuna i sve koji dolažahu za sto cara Solomuna, svaki svog meseca, i ne davahu da čega ponestane. 
A ječam i slamu za konje i za mazge donošahu na mesto gde behu, svaki kako mu beše određeno. 
I Bog dade mudrost Solomunu i razum vrlo velik i srce prostrano kao pesak na bregu morskom. 
Jer mudrost Solomunova beše veća od mudrosti svih istočnih naroda i od sve mudrosti misirske. 
Mudriji beše od svakog čoveka, i od Etana Ezraita i od Emana i od Halkola i od Darde, sinova Maolovih; i razglasi se ime njegovo po svim narodima unaokolo. 
I izgovori tri hiljade priča, i beše pesama njegovih hiljadu i pet. 
Govorio je i o drveću, od kedra na Livanu do isopa koji niče iz zida; govorio je i o stoci i o pticama i o bubinama i o ribama. 
I dolažahu od svih naroda da čuju mudrost Solomunovu, od svih carstava na zemlji, koji čuše za mudrost njegovu. 
