Psalmi.
109.
Načelniku pevačkom. Davidov psalam. Bože, slavo moja, nemoj ćutati, 
Jer se usta bezbožnička i usta lukava na me otvoriše; govore sa mnom jezikom lažljivim. 
Rečima zlobnim sa svih strana gone me, i oružaju se na me nizašta. 
Za ljubav moju ustaju na mene, a ja se molim. 
Vraćaju mi zlo za dobro, i mržnju za ljubav moju. 
Postavi nad njim starešinu bezbožnika, i protivnik neka mu stane s desne strane. 
Kad se stane suditi, neka izađe kriv, i molitva njegova neka bude greh. 
Neka budu dani njegovi kratki, i vlast njegovu neka dobije drugi. 
Deca njegova nek budu sirote, i žena njegova udovica. 
Deca njegova nek se potucaju i prose, i neka traže hleba izvan svojih pustolina. 
Neka mu uzme dužnik sve što ima, i neka razgrabe tuđini muku njegovu. 
Nek se ne nađe niko ko bi ga ljubio, ni ko bi se smilovao na sirote njegove. 
Nasleđe njegovo nek se zatre, u drugom kolenu neka pogine ime njihovo. 
Bezakonje starih njegovih nek se spomene u Gospoda, i greh matere njegove nek se ne izbriše. 
Neka budu svagda pred Gospodom, i On neka istrebi spomen njihov na zemlji; 
Zato što se nije sećao činiti milost, nego je gonio čoveka ništeg i ubogog, i tužnom u srcu tražio smrt. 
Ljubio je kletvu, neka ga i stigne; nije mario za blagoslov, neka i otide od njega. 
Nek se obuče u kletvu kao u haljinu, i ona nek uđe u njega kao voda, i kao ulje u kosti njegove. 
Nek mu ona bude kao haljina, u koju se oblači, i kao pojas, kojim se svagda paše. 
Takva plata nek bude od Gospoda onima koji me nenavide, i koji govore zlo na dušu moju. 
A meni, Gospode, Gospode, učini šta priliči imenu Tvom. Ti si dobar, milošću svojom izbavi me. 
Jer sam nevoljan i ništ, i srce je moje ranjeno u meni. 
Nestaje me kao sena, kad se odmiče; teraju me kao skakavce. 
Kolena moja iznemogoše od posta, i telo moje omrša. 
Postadoh podsmeh njima; videći me mašu glavom svojom. 
Pomozi mi, Gospode, Bože moj, spasi me po milosti svojoj. 
Neka poznaju da je ovo Tvoja ruka, i Ti, Gospode, da si ovo učinio. 
Oni kunu, a Ti blagoslovi; ustaju, ali nek se postide, i sluga se Tvoj obraduje. 
Nek se protivnici moji obuku u sramotu, i kao haljinom nek se pokriju stidom svojim. 
Hvaliću Gospoda veoma ustima svojim, i usred mnogih slaviću Ga, 
Jer stoji s desne strane ubogome, da bi ga spasao od onih koji osuđuju dušu njegovu. 
