Psalmi.
137.
Na vodama vavilonskim seđasmo i plakasmo opominjući se Siona. 
O vrbama sred njega vešasmo harfe svoje. 
Onde iskahu koji nas zarobiše da pevamo, i koji nas oboriše da se veselimo: „Pevajte nam pesmu sionsku.” 
Kako ćemo pevati pesmu Gospodnju u zemlji tuđoj? 
Ako zaboravim tebe, Jerusalime, neka me zaboravi desnica moja. 
Neka prione jezik moj za usta moja, ako tebe ne uspamtim, ako ne uzdržim Jerusalima svrh veselja svog. 
Napomeni, Gospode, sinovima Edomovim dan jerusalimski, kad govoriše: Raskopajte, raskopajte ga do temelja. 
Kćeri vavilonska, krvnico, blago onome ko ti plati za delo koje si nama učinila! 
Blago onome koji uzme i razbije decu tvoju o kamen. 
