Priče Solomunove.
21.
Srce je carevo u ruci Gospodu kao potoci vodeni; kuda god hoće, savija ga. 
Svaki se put čoveku čini prav, ali Gospod ispituje srca. 
Da se čini pravda i sud, milije je Gospodu nego žrtva. 
Ponosite oči i naduto srce i oranje bezbožničko greh je. 
Misli vrednog čoveka donose obilje, a svakog nagla siromaštvo. 
Blago sabrano jezikom lažljivim taština je koja prolazi među one koji traže smrt. 
Grabež bezbožnih odneće ih, jer ne hteše činiti što je pravo. 
Čiji je put kriv, on je tuđ; a ko je čist, njegovo je delo pravo. 
Bolje je sedeti u uglu od krova nego sa ženom svadljivom u kući zajedničkoj. 
Duša bezbožnikova želi zlo, ni prijatelj njegov ne nalazi milosti u njega. 
Kad podsmevač biva karan, ludi mudra; i kad se mudri poučava, prima znanje. 
Uči se pravednik od kuće bezbožnikove, kad se bezbožnici obaraju u zlo. 
Ko zatiskuje uho svoje od vike ubogog, vikaće i sam, ali neće biti uslišen. 
Dar u tajnosti utišava gnev i poklon u nedrima žestoku srdnju. 
Radost je pravedniku činiti što je pravo, a strah onima koji čine bezakonje. 
Čovek koji zađe s puta mudrosti počinuće u zboru mrtvih. 
Ko ljubi veselje, biće siromah; ko ljubi vino i ulje, neće se obogatiti. 
Otkup za pravednike biće bezbožnik i za dobre bezakonik. 
Bolje je živeti u zemlji pustoj nego sa ženom svadljivom i gnevljivom. 
Dragoceno je blago i ulje u stanu mudroga, a čovek bezuman proždire ga. 
Ko ide za pravdom i milošću, naći će život, pravdu i slavu. 
U grad jakih ulazi mudri, i obara silu u koju se uzdaju. 
Ko čuva usta svoja i jezik svoj, čuva dušu svoju od nevolja. 
Ponositom i obesnom ime je podsmevač, koji sve radi besno i oholo. 
Lenjivca ubija želja, jer ruke njegove neće da rade; 
Svaki dan želi; a pravednik daje i ne štedi. 
Žrtva je bezbožnička gad, a kamoli kad je prinose u grehu? 
Lažni svedok poginuće, a čovek koji sluša govoriće svagda. 
Bezbožnik je bezobrazan, a pravednik udešava svoje pute. 
Nema mudrosti ni razuma ni saveta nasuprot Bogu. 
Konj se oprema za dan boja, ali je u Gospoda spasenje. 
