Psalmi.
74.
Nauk Asafov. Zašto se, Bože, srdiš na nas dugo; dimi se gnev Tvoj na ovce paše Tvoje? 
Opomeni se sabora svog, koji si stekao od starine, iskupio sebi u naslednu državu, gore Siona, na kojoj si se naselio. 
Podigni stope svoje na stare razvaline: sve je razrušio neprijatelj u svetinji. 
Riču neprijatelji Tvoji na mestu sabora Tvojih, svoje običaje postavljaju mesto naših običaja. 
Vidiš, oni su kao onaj koji podiže sekiru na spletene grane u drveta. 
Sve u njemu što je rezano razbiše sekirama i bradvama. 
Ognjem sažegoše svetinju Tvoju; na zemlju obalivši oskvrniše stan imena Tvog. 
Rekoše u srcu svom: Potrimo ih sasvim. Popališe sva mesta sabora Božijih na zemlji. 
Običaja svojih ne vidimo, nema više proroka, i nema u nas ko bi znao dokle će to trajati. 
Dokle će se, Bože, rugati nasilnik? Hoće li doveka protivnik prkositi imenu Tvom? 
Zašto ustavljaš ruku svoju i desnicu svoju? Pruži iz nedara svojih, i istrebi ih. 
Bože, care moj, koji od starine tvoriš spasenje posred zemlje! 
Ti si silom svojom raskinuo more, i satro glave vodenim nakazama. 
Ti si razmrskao glavu krokodilu, dao ga onima koji žive u pustinji da ga jedu. 
Ti si otvorio izvore i potoke, Ti si isušio reke koje ne presišu. 
Tvoj je dan i Tvoja je noć, Ti si postavio zvezde i sunce. 
Ti si utvrdio sve krajeve zemaljske, leto i zimu Ti si uredio. 
Opomeni se toga, neprijatelj se ruga Gospodu, i narod bezumni ne mari za ime Tvoje. 
Ne daj zverima dušu grlice svoje, nemoj zaboraviti stado stradalaca svojih zasvagda. 
Pogledaj na zavet; jer su sve pećine zemaljske pune stanova bezakonja. 
Nevoljnik nek se ne vrati sramotan, ništi i ubogi neka hvale ime Tvoje. 
Ustani, Bože, brani stvar svoju, opomeni se kako Ti se bezumnik ruga svaki dan! 
Ne zaboravi obesti neprijatelja svojih, vike, koju jednako dižu protivnici Tvoji! 
