Isaija.
7.
U vreme Ahaza sina Jotama sina Ozije cara Judinog dođe Resin car sirski i Fakej sin Remalijin car Izrailjev na Jerusalim da ga biju, ali ga ne mogoše uzeti. 
I dođe glas domu Davidovom i rekoše: Sirija se složi s Jefremom. A srce Ahazovo i srce naroda njegovog ustrepta kao drveće u šumi od vetra. 
Tada reče Gospod Isaiji: Izađi na susret Ahazu, ti i Sear-jasuv, sin tvoj, nakraj jaza gornjeg jezera, na put kod polja beljarevog. 
I reci mu: Čuvaj se i budi miran, ne boj se i srce tvoje neka se ne plaši od dva kraja ovih glavnji što se puše, od raspaljenog gneva Resinovog i sirskog i sina Remalijinog. 
Što se Sirci i Jefrem i sin Remalijin dogovoriše na tvoje zlo govoreći: 
Hajdemo na judejsku da joj dosadimo i da je osvojimo i da postavimo u njoj carem sina Taveilovog. 
Zato ovako veli Gospod Bog: Neće se to učiniti, neće biti. 
Jer je glava Siriji Damask, a Damasku je glava Resin; i do šezdeset i pet godina satrće se Jefrem tako da više neće biti narod. 
I glava je Jefremu Samarija, a Samariji je glava sin Remalijin. Ako ne verujete, nećete se održati. 
I još reče Gospod Ahazu govoreći: 
Išti znak od Gospoda Boga svog, išti ozdo iz dubine ili ozgo s visine. 
A Ahaz reče: Neću iskati, niti ću kušati Gospoda. 
Tada reče Isaija: Slušajte sada, dome Davidov; malo li vam je što dosađujete ljudima, nego dosađujete i Bogu mom? 
Zato će vam sam Gospod dati znak; eto devojka će zatrudneti i rodiće Sina, i nadenuće Mu ime Emanuilo. 
Maslo i med ješće, dok ne nauči odbaciti zlo a izabrati dobro. 
Jer pre nego nauči dete odbaciti zlo a izabrati dobro, ostaviće zemlju, na koju se gadiš, dva cara njena. 
Gospod će pustiti na te i na narod tvoj i na dom oca tvog dane, kakvih nije bilo otkad se Jefrem odvoji od Jude, preko cara asirskog. 
I tada će Gospod zazviždati muvama koje su nakraj reka misirskih, i pčelama koje su u zemlji asirskoj; 
i doći će i popadaće sve u puste doline i u kamene raseline i na sve česte i na svako drvce. 
Tada će Gospod obrijati britvom zakupljenom ispreko reke, carem asirskim, glavu i dlake po nogama, i bradu svu. 
I tada ko sačuva kravicu i dve ovce, 
od mnoštva mleka što će davati ješće maslo; jer maslo i med ješće ko god ostane u zemlji. 
I tada će svako mesto gde ima hiljadu čokota za hiljadu srebrnjaka zarasti u čkalj i trnje. 
Sa strelama i s lukom ići će se onamo, jer će sva zemlja biti čkalj i trnje. 
A na sve gore koje su se kopale motikom, na njih neće doći strah od čkalja i trnja, nego će biti ispust volovima i gaziće ih ovce. 
