1. Mojsijeva.
30.
A Rahilja videvši gde ne rađa dece Jakovu, pozavide sestri svojoj; i reče Jakovu: Daj mi dece, ili ću umreti. 
A Jakov se rasrdi na Rahilju, i reče: Zar sam ja a ne Bog koji ti ne da poroda? 
A ona reče: Eto robinje moje Vale, lezi s njom, neka rodi na mojim kolenima, pa ću i ja imati dece od nje. 
I dade mu Valu robinju svoju za ženu, i Jakov leže s njom. 
I zatrudne Vala, i rodi Jakovu sina. 
A Rahilja reče: Gospod mi je sudio i čuo glas moj, te mi dade sina. Zato mu nadede ime Dan. 
I Vala robinja Rahiljina zatrudne opet, i rodi drugog sina Jakovu; 
a Rahilja reče: Borah se žestoko sa sestrom svojom, ali odoleh. I nadede mu ime Neftalim. 
A Lija videvši gde presta rađati uze Zelfu robinju svoju i dade je Jakovu za ženu. 
I rodi Zelfa robinja Lijina Jakovu sina; 
i Lija reče: Dođe četa. I nadede mu ime Gad. 
Opet rodi Zelfa robinja Lijina drugog sina Jakovu; 
i reče Lija: Blago meni, jer će me blaženom zvati žene. Zato mu nadede ime Asir. 
A Ruvim iziđe u vreme žetve pšenične i nađe mandragoru u polju, i donese je Liji materi svojoj. A Rahilja reče Liji: Daj mi mandragoru sina svog. 
A ona joj reče: Malo li ti je što si mi uzela muža? Hoćeš da mi uzmeš i mandragoru sina mog? A Rahilja joj reče: Neka noćas spava s tobom za mandragoru sina tvog. 
I uveče kad se Jakov vraćaše iz polja, iziđe mu Lija na susret i reče: Spavaćeš kod mene, jer te kupih za mandragoru sina svog. I spava kod nje onu noć. 
A Bog usliši Liju, te ona zatrudne, i rodi Jakovu petog sina. 
I reče Lija: Gospod mi dade platu moju što dadoh robinju svoju mužu svom. I nadede mu ime Isahar. 
I zatrudne Lija opet, i rodi Jakovu šestog sina; 
i reče Lija: Dariva me Gospod darom dobrim; da ako se sada već priljubi k meni muž moj, jer mu rodih šest sinova. Zato mu nadede ime Zavulon. 
Najposle rodi kćer, i nadede joj ima Dina. 
Ali se Gospod opomenu Rahilje; i uslišivši je otvori joj matericu. 
I zatrudne, i rodi sina, i reče: Uze Bog sramotu moju. 
I nadede mu ime Josif, govoreći: Neka mi doda Gospod još jednog sina. 
A kad Rahilja rodi Josifa, reče Jakov Lavanu: Pusti me da idem u svoje mesto i u svoju zemlju. 
Daj mi žene moje, za koje sam ti služio, i decu moju, da idem, jer znaš kako sam ti služio. 
A Lavan mu reče: Nemoj, ako sam našao milost pred tobom; vidim da me je blagoslovio Gospod tebe radi. 
I još reče: Išti koliko hoćeš plate, i ja ću ti dati. 
A Jakov mu odgovori: Ti znaš kako sam ti služio i kakva ti je stoka postala kod mene. 
Jer je malo bilo što si imao dokle ja ne dođoh; ali se umnoži veoma, jer te Gospod blagoslovi kad ja dođoh. Pa kad ću i ja tako sebi kuću kućiti? 
I reče mu Lavan: Šta hoćeš da ti dam? A Jakov odgovori: Ne treba ništa da mi daš; nego ću ti opet pasti stoku i čuvati, ako ćeš mi učiti ovo: 
Da zađem danas po svoj stoci tvojoj, i odlučim sve što je šareno i s belegom, i sve što je crno između ovaca, i šta je s belegom i šareno između koza, pa šta posle bude tako, ono da mi je plata. 
Tako će mi se posle posvedočiti pravda moja pred tobom kad dođeš da vidiš zaslugu moju: Šta god ne bude šareno ni s belegom ni crno između ovaca i koza u mene, biće kradeno. 
A Lavan reče: Eto, neka bude kako si kazao. 
I odluči Lavan isti dan jarce s belegom i šarene i sve koze s belegom i šarene, i sve na čem beše šta belo, i sve crno između ovaca, i predade sinovima svojim. 
I ostavi daljine tri dana hoda između sebe i Jakova. I Jakov pasaše ostalu stoku Lavanovu. 
I uze Jakov zelenih prutova topolovih i leskovih i kestenovih, i naguli ih do beline koja beše na prutovima. 
I metaše naguljene prutove pred stoku u žlebove i korita kad dolažaše stoka da pije, da bi se upaljivala kad dođe da pije. 
I upaljivaše se stoka gledajući u prutove, i šta se mlađaše beše s belegom, prutasto i šareno. 
I Jakov odlučivaše mlad, i obraćaše stado Lavanovo da gleda u šarene i u sve crne; a svoje stado odvajaše i ne obraćaše ga prema stadu Lavanovom. 
I kad se god upaljivaše stoka rana, metaše Jakov prutove u korita pred oči stoci da bi se upaljivala gledajući u prutove; 
a kad se upaljivaše pozna stoka, ne metaše; tako pozne bivahu Lavanove a rane Jakovljeve. 
I tako se taj čovek obogati vrlo, te imaše mnogo stoke i sluga i sluškinja i kamila i magaraca. 
