2. Dnevnici.
17.
Tada se zacari Josafat, sin njegov, na njegovo mesto, i ukrepi se na Izrailja. 
I ponamešta vojsku po svim tvrdim gradovima Judinim, i ponamešta straže po zemlji Judinoj i po gradovima Jefremovim, koje zadobi Asa, otac njegov. 
I beše Gospod s Josafatom, jer hođaše prvim putevima Davida oca svog i ne tražaše Vala. 
Nego Boga oca svog tražaše i po zapovestima Njegovim hođaše, i ne činjaše kao sinovi Izrailjevi. 
Zato utvrdi Gospod carstvo u ruci njegovoj, i sav narod Judin davaše dare Josafatu, te imaše veliko blago i slavu. 
I srce se njegovo oslobodi na putevima Gospodnjim, te još obori visine i lugove u Judeji. 
I treće godine svog carovanja posla knezove svoje Ven-Aila i Ovadiju i Zahariju i Natanaila i Miheju da uče po gradovima Judinim; 
i s njima Levite: Semaju i Nataniju i Zevadiju i Asaila i Semiramota i Jonatana i Adoniju i Toviju i Tov-Adoniju, Levite, i s njima Elisamu i Jorama sveštenike. 
I učahu po Judeji imajući pri sebi knjigu zakona Gospodnjeg, i prohođahu sve gradove Judine učeći narod. 
I dođe strah Gospodnji na sva carstva po zemljama oko Jude, te ne vojevaše na Josafata. 
I sami Filisteji donošahu Josafatu dare i danak u novcu; i Arapi dogonjahu mu stoku, po sedam hiljada i sedam stotina ovnova i po sedam hiljada i sedam stotina jaraca. 
Tako napredovaše Josafat i podiže se veoma; i sazida u Judeji kule i gradove za žitnice. 
I imaše mnogo dobra po gradovima Judinim, i vojnika, hrabrih junaka u Jerusalimu. 
A ovo je broj njihov po domovima otaca njihovih; od Jude hiljadnici: Adna vojvoda, s kojim beše tri stotine hiljada hrabrih junaka. 
A za njim Joanam vojvoda, s kojim beše dvesta osamdeset hiljada; 
a za njim Amasija sin Zihrijev, koji se dragovoljno dade Gospodu, i s kim beše dvesta hiljada hrabrih junaka. 
A od Venijamina: hrabri junak Elijada, s kojim beše dvesta hiljada naoružanih lukom i štitom; 
a za njim Jozavad, s kojim beše sto i osamdeset hiljada naoružanih za boj. 
Ovi služahu caru osim onih koje ponamešta car po tvrdim gradovima u svoj zemlji Judinoj. 
