Psalmi.
132.
Pesma za penjanje. Opomeni se, Gospode, Davida i sve smernosti njegove, 
Kako se kunuo Gospodu, i zavetovao Bogu Jakovljevom: 
„Neću ući u šator doma svog, niti ću leći na postelju odra svog; 
Neću dati sna očima svojim, ni veđama svojim drema; 
Dok ne nađem mesta Gospodu, stana Bogu Jakovljevom.” 
Evo, čusmo da je u Jefremovoj zemlji, nađosmo Ga na poljima kirijat-jarimskim. 
Uđimo u stan Njegov, poklonimo se podnožju nogu Njegovih. 
Stani, Gospode, na počivalištu svom, Ti i kovčeg sile Tvoje. 
Sveštenici Tvoji nek se obuku u pravdu, i sveci Tvoji nek se raduju. 
Radi Davida, sluge svog, nemoj odvratiti lica od pomazanika svog. 
Zakle se Gospod Davidu u istini, od koje neće odstupiti; od poroda tvog posadiću na prestolu tvom. 
Ako sinovi tvoji uščuvaju zavet moj i otkrivenja moja kojima ću ih naučiti, onda će i sinovi njihovi doveka sedeti na prestolu svom. 
Jer je izabrao Gospod Sion, i omile Mu živeti na njemu. 
Ovo je počivalište moje uvek, ovde ću se naseliti; jer mi je omilelo. 
Hranu ću njegovu blagosloviti, nište njegove nasitiću hleba. 
Sveštenike ću njegove obući u spasenje, i sveti će se njegovi radovati. 
Tu ću učiniti da uzraste rog Davidu, postaviću videlo pomazaniku svom. 
Neprijatelje ću njegove obući u sramotu; a na njemu će cvetati venac njegov. 
