Pesma nad pesmama.
1.
Solomunova pesma nad pesmama. 
Da me hoće poljubiti poljupcem usta svojih! Jer je tvoja ljubav bolja od vina. 
Mirisom su tvoja ulja prekrasna; ime ti je ulje razlito; zato te ljube devojke. 
Vuci me, za tobom ćemo trčati; uvede me car u ložnicu svoju; radovaćemo se i veselićemo se tobom, spominjaćemo ljubav tvoju više nego vino; pravi ljube te. 
Crna sam, ali sam lepa, kćeri jerusalimske, kao šatori kidarski, kao zavesi Solomunovi. 
Ne gledajte me što sam crna, jer me je sunce opalilo; sinovi matere moje rasrdivši se na me postaviše me da čuvam vinograde, i ne čuvah svoj vinograd, koji ja imam. 
Kaži mi ti, kog ljubi duša moja, gde paseš, gde planduješ? Jer zašto bih lutala među stadima drugova tvojih? 
Ako ne znaš, najlepša između žena, pođi tragom za stadom, i pasi jariće svoje pokraj stanova pastirskih. 
Ti si mi, draga moja, kao konji u kolima Faraonovim. 
Obrazi su tvoji okićeni grivnama, i grlo tvoje nizovima. 
Načinićemo ti zlatne grivne sa šarama srebrnim. 
Dok je car za stolom, nard moj pušta svoj miris. 
Dragi mi je moj kita smirne, koja među dojkama mojim počiva. 
Dragi mi je moj grozd kiprov iz vinograda engadskih. 
Lepa ti si, draga moja, lepa ti si! Oči su ti kao u golubice. 
Lep ti si, dragi moj, i ljubak! I postelja naša zeleni se. 
Grede su nam u kućama kedrove, daske su nam jelove. 
