1. Korinćanima.
4.
Tako da nas drže ljudi kao sluge Hristove i pristave tajna Božijih. 
A od pristava se ne traži više ništa, nego da se ko veran nađe. 
A ja malo marim što me sudite vi ili čovečiji dan; a ni sam sebe ne sudim. 
Jer ne znam ništa na sebi; no zato nisam opravdan, ali Onaj koji mene sudi Gospod je. 
Zato ne sudite ništa pre vremena, dokle Gospod ne dođe, koji će izneti na videlo što je sakriveno u tami i objaviće savete srdačne i tada će pohvala biti svakom od Boga. 
A ovo, braćo moja, prigovorih sebi i Apolu vas radi, da se od nas naučite da ne mislite za sebe više nego što je napisano, i da se koga radi ne nadimate jedan na drugog. 
Jer ko tebe povišuje? Šta li imaš što nisi primio? A ako si primio, što se hvališ kao da nisi primio? 
Eto ste siti, eto se obogatiste, bez nas carujete. O da biste carovali, da bismo i mi s vama carovali! 
Jer mislim da Bog nas apostole najstražnje postavi, kao one koji su na smrt osuđeni; jer bismo gledanje i svetu i anđelima i ljudima. 
Mi smo budale Hrista radi, a vi ste mudri u Hristu; mi slabi, a vi jaki; vi slavni, a mi sramotni. 
Do ovog časa i gladujemo, i trpimo žeđ, i golotinju, i muke i potucamo se, 
i trudimo se radeći svojim rukama. Kad nas psuju, blagosiljamo; kad nas gone trpimo; 
kad hule na nas, molimo; postasmo kao smetlište sveta, po kome svi gaze dosad. 
Ne pišem ja ovo da posramim vas, nego vas učim kao svoju ljubaznu decu. 
Jer ako imate i trista učitelja u Hristu, ali nemate mnogo otaca. Jer vas ja u Hristu Isusu rodih jevanđeljem. 
Nego vas molim, ugledajte se na mene kao i ja na Hrista. 
Zato poslah k vama Timotija, koji mi je sin ljubazni i verni u Gospodu; on će vam opomenuti puteve moje koji su u Hristu Isusu, kao što svuda i u svakoj crkvi učim. 
Neki se naduše kao da ja neću doći k vama. 
Ali ću vam doći skoro, ako Bog da, i neću gledati na reči onih što su se naduli, nego na silu. 
Jer carstvo Božije nije u reči nego u sili. 
Šta hoćete? Da dođem k vama s prutom ili s ljubavi i duhom krotosti? 
