Rimljanima poslanica svetog apostola Pavla.
1.
Od Pavla, sluge Isusa Hrista, pozvanog apostola izabranog za jevanđelje Božije, 
koje Bog unapred obeća preko proroka svojih u svetim pismima 
o sinu svom, koji je po telu rođen od semena Davidovog, 
a posvedočen silno za Sina Božijeg Duhom svetinje po vaskrsenju iz mrtvih, Isusu Hristu Gospodu našem, 
preko kog primismo blagodat i apostolstvo, da pokorimo sve neznabošce veri imena Njegovog; 
među kojima ste i vi pozvani Isusu Hristu. 
Svima koji su u Rimu, ljubaznima Bogu, i pozvanima svetima: blagodat vam i mir od Boga Oca našeg i Gospoda Isusa Hrista. 
Prvo, dakle, zahvaljujem Bogu svom kroz Isusa Hrista za sve vas što se vera vaša glasi po svemu svetu. 
Jer mi je svedok Bog, kome služim duhom svojim u jevanđelju Sina njegovog, da vas se opominjem bez prestanka, 
moleći se svagda Bogu u molitvama svojim da bi mi kad Božija volja pomogla da dođem k vama; 
jer želim videti vas, da vam dam kakav duhovni dar za vaše utvrđenje, 
to jest, da se s vama utešim verom opštom, i vašom i mojom. 
Ali vam neću zatajiti, braćo, da sam mnogo puta hteo da vam dođem, pa bih zadržan dosle, da i među vama imam kakav plod, kao i među ostalim neznabošcima. 
Dužan sam i Grcima i divljacima, i mudrima i nerazumnima. 
Zato, od moje strane, gotov sam i vama u Rimu propovedati jevanđelje. 
Jer se ne stidim jevanđelja Hristovog; jer je sila Božija na spasenje svakome koji veruje, a najpre Jevrejinu i Grku. 
Jer se u Njemu javlja pravda Božija iz vere u veru, kao što je napisano: Pravednik će od vere živ biti. 
Jer se otkriva gnev Božji s neba na svaku bezbožnost i nepravdu ljudi koji drže istinu u nepravdi. 
Jer šta se može doznati za Boga poznato je njima: jer im je Bog javio; 
jer šta se na Njemu ne može videti, od postanja sveta moglo se poznati i videti na stvorenjima, i Njegova večna sila i božanstvo, da nemaju izgovora. 
Jer kad poznaše Boga, ne proslaviše Ga kao Boga niti Mu zahvališe, nego zaludeše u svojim mislima, i potamne nerazumno srce njihovo. 
Kad se građahu mudri, poludeše, 
i pretvoriše slavu večnog Boga u obličje smrtnog čoveka i ptica i četvoronožnih životinja i gadova. 
Zato ih predade Bog u željama njihovih srca u nečistotu, da se pogane telesa njihova među njima samima; 
koji pretvoriše istinu Božiju u laž, i većma poštovaše i poslužiše tvar nego Tvorca, koji je blagosloven va vek. Amin. 
Zato ih predade Bog u sramne slasti; jer žene njihove pretvoriše putno upotrebljavanje u besputno. 
Tako i ljudi ostavivši putno upotrebljavanje ženskog roda, raspališe se željom svojom jedan na drugog, i ljudi s ljudima činjahu sram, i platu koja trebaše za prevaru njihovu primahu na sebi. 
I kao što ne marahu da poznadu Boga, zato ih Bog predade u pokvaren um da čine šta ne valja, 
da budu napunjeni svake nepravde, kurvarstva, zloće, lakomstva, pakosti; puni zavisti, ubistva, svađe lukavstva, zloćudnosti; 
šaptači, opadači, bogomrsci, siledžije, hvališe, ponositi, izmišljači zala, nepokorni roditeljima, 
nerazumni, nevere, neljubavni, neprimirljivi, nemilostivi. 
A neki pravdu Božiju poznavši da koji to čine zaslužuju smrt, ne samo to čine, nego pristaju na to i onima koji čine. 
