Psalmi.
142.
Nauk Davidov. Molitva, kad beše u pećini. Glasom svojim ka Gospodu vičem, glasom svojim Gospodu se molim. 
Izlivam pred Njim moljenje svoje, tugu svoju pred Njim kazujem, 
Kad iznemogne u meni duh moj. Ti znaš stazu moju. Na putu, kojim hodim, sakriše mi zamku. 
Pogledam nadesno, i vidim da me niko ne zna; nestade mi utočišta, niko ne mari za dušu moju. 
Vičem k Tebi, Gospode; velim: Ti si utočište moje, deo moj na zemlji živih. 
Čuj tužnjavu moju; jer se mučim veoma. Izbavi me od onih koji me gone, jer su jači od mene. 
Izvedi iz tamnice dušu moju, da slavim ime Tvoje. Oko mene će se skupiti pravednici, kad mi učiniš dobro. 
