\NormalFont\ShortTitle{Dela apostolska}

{\MT Dela svetih apostola

\par }{\MTB Pisao ih sveti apostol i jevanđelista Luka



\par }\ChapOne{1}{\SH Uvod. Hristovo vaznesenje. Matija izabran za apostola.
\par }
{\PP \VerseOne{1}Prvu sam ti knjigu napisao o svemu, o Teofile, što poče Isus tvoriti i učiti

\VS{2}do dana kad se uznese, pošto Duhom Svetim zapovedi apostolima koje izabra,

\VS{3}pred kojima i po stradanju svom pokaza sebe živa mnogim i istinitim znacima, i javlja im se četrdeset dana, i govori o carstvu Božjem.


\par }{\PP \VS{4}I sabravši ih zapovedi im da ne idu iz Jerusalima, nego da čekaju obećanje Očevo,
{\WJ{koje čuste}}, reče,
{\WJ{od mene;}}

\VS{5}{\WJ{jer je Jovan krstio vodom, a vi ćete se krstiti Duhom Svetim ne dugo posle ovih dana.}}


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{6}A oni onda koji zajedno behu, pitahu Ga govoreći: Gospode! Hoćeš li sad načiniti carstvo Izrailjevo?

\VS{7}A On im reče:
{\WJ{Nije vaše znati vremena i leta koje Otac zadrža u svojoj vlasti;}}

\VS{8}{\WJ{nego ćete primiti silu kad siđe Duh Sveti na vas; i bićete mi svedoci u Jerusalimu i po svoj Judeji i Samariji i tja do kraja zemlje.}}

\VS{9}I ovo rekavši videše oni gde se podiže i odnese Ga oblak iz očiju njihovih.

\VS{10}I kad gledahu za Njim gde ide na nebo, gle, dva čoveka stadoše pred njima u belim haljinama,

\VS{11}koji i rekoše: Ljudi Galilejci! Šta stojite i gledate na nebo? Ovaj Isus koji se od vas uze na nebo tako će doći kao što videste da ide na nebo.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{12}Tada se vratiše u Jerusalim s gore koja se zove maslinska, koja je blizu Jerusalima jedan subotni dan hoda.

\VS{13}I kad uđoše popeše se u sobu gde stajahu Petar i Jakov i Jovan i Andrija, Filip i Toma, Vartolomije i Matej, Jakov Alfejev i Simon Zilot, i Juda Jakovljev.

\VS{14}Ovi svi jednodušno behu jednako na molitvi i u moljenju sa ženama, i s Marijom materom Isusovom i braćom Njegovom.


\par }{\PP \VS{15}I u dane one ustavši Petar između učenika reče (a beše naroda zajedno oko sto dvadeset imena):

\VS{16}Ljudi braćo! Trebalo je da se izvrši ono pismo što proreče Duh Sveti ustima Davidovim za Judu koji beše pred onima što uhvatiše Isusa;

\VS{17}jer se brojaše s nama, i beše primio deo ove službe.

\VS{18}On dakle steče njivu od plate nepravedne, i obesivši se puče po sredi, i izasu se sva utroba njegova.

\VS{19}I postade znano svima koji žive u Jerusalimu da će se ta njiva prozvati njihovim jezikom Akeldama, koje znači njiva krvna.

\VS{20}Jer se piše u knjizi psaltiru:

\par }{\BB \par }
{\Q Da bude dvor njegov pust,

\par }{\QB i da ne bude nikoga ko bi živeo u njemu,

\par }{\BB \par }
{\PP i:

\par }{\BB \par }
{\Q Vladičanstvo njegovo da primi drugi.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{21}Treba dakle od ovih ljudi koji su bili s nama za sve vreme kako među nas uđe i iziđe Gospod Isus,

\VS{22}počevši od krštenja Jovanovog do dana kad se uze od nas, da bude s nama svedok Njegovog vaskrsenja jedan od ovih.

\VS{23}I postaviše dvojicu, Josifa koji se zvaše Varsava prezimenom Just, i Matija.

\VS{24}I pomolivši se Bogu rekoše: Ti, Gospode! Koji poznaješ srca svih, pokaži jednog od ove dvojice koga si izabrao,

\VS{25}da primi deo ove službe i apostolstva, iz koga ispade Juda da ide na mesto svoje.

\VS{26}I baciše kocke za njih, i pade kocka na Matija i primiše ga među jedanaest apostola.




\par }\Chap{2}{\SH Silazak Svetog Duha. Petrova propoved o Isusu Mesiji. Zajednica u Jerusalimu.
\par }
{\PP \VerseOne{1}I kad se navrši pedeset dana behu zajedno svi apostoli jednodušno.

\VS{2}I ujedanput postade huka s neba kao duvanje silnog vetra, i napuni svu kuću gde seđahu;

\VS{3}i pokazaše im se razdeljeni jezici kao ognjeni; i sede po jedan na svakog od njih.

\VS{4}I napuniše se svi Duha Svetog, i stadoše govoriti drugim jezicima, kao što im Duh davaše te govorahu.


\par }{\PP \VS{5}A u Jerusalimu stajahu Jevreji ljudi pobožni iz svakog naroda koji je pod nebom.

\VS{6}A kad postade ovaj glas, skupi se narod, i smete se: jer svaki od njih slušaše gde oni govore njegovim jezikom.

\VS{7}I divljahu se i čuđahu se govoreći jedan drugom: Nisu li ovo sve Galilejci što govore?

\VS{8}Pa kako mi čujemo svaki svoj jezik u kome smo se rodili?

\VS{9}Parćani, i Miđani, i Elamljani, i koji smo iz Mesopotamije, i iz Judeje i Kapadokije, i iz Ponta i Azije,

\VS{10}i iz Frigije i Pamfilije, iz Misira i krajeva livijskih kod Kirine, i putnici iz Rima, i Judejci i došljaci,

\VS{11}Krićani i Arapi, čujemo gde oni govore našim jezicima veličine Božje.

\VS{12}I divljahu se svi i ne mogahu se načuditi govoreći jedan drugom: Šta će dakle ovo biti?

\VS{13}A drugi podsmevajući se govorahu: Nakitili su se vina.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{14}A Petar stade sa jedanaestoricom i podiže glas svoj i reče im: Ljudi Judejci i vi svi koji živite u Jerusalimu! Ovo da vam je na znanje, i čujte reči moje.

\VS{15}Jer ovi nisu pijani kao što vi mislite, jer je tek treći sat dana;

\VS{16}nego je ovo ono što kaza prorok Joilo:


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{17}I biće u poslednje dane,

\par }{\QB govori Gospod,

\par }{\Q izliću od Duha svog na svako telo,

\par }{\QB i proreći će sinovi vaši i kćeri vaše,

\par }{\Q i mladići vaši videće utvare

\par }{\QB i starci vaši sniće snove;


\par }{\Q \VS{18}Jer ću na sluge svoje i na sluškinje svoje

\par }{\QB u te dane izliti od Duha svog,

\par }{\QB i proreći će.


\par }{\Q \VS{19}I daću čudesa gore na nebu

\par }{\QB i znake dole na zemlji:

\par }{\QB krv i oganj i pušenje dima.


\par }{\Q \VS{20}Sunce će se pretvoriti u tamu

\par }{\QB i mesec u krv

\par }{\QB pre nego dođe veliki i slavni dan Gospodnji.


\par }{\Q \VS{21}I biće da će se svaki spasti koji prizove ime Gospodnje.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{22}Ljudi Izrailjci! Poslušajte reči ove: Isusa Nazarećanina, čoveka od Boga potvrđenog među vama silama i čudesima i znacima koje učini Bog preko Njega među vama, kao što i sami znate,

\VS{23}ovog određenim savetom i promislom Božjim predana primivši, preko ruku bezakonika prikovaste i ubiste;

\VS{24}kog Bog podiže, razrešivši veze smrtne, kao što ne beše moguće da Ga one drže.

\VS{25}Jer David govori za Njega:

\par }{\BB \par }
{\Q Gospoda jednako gledah pred sobom:

\par }{\QB jer je s desne strane mene,

\par }{\QB da se ne pomaknem;


\par }{\Q \VS{26}Zato se razveseli srce moje,

\par }{\QB i obradova se jezik moj,

\par }{\QB pa još i telo moje počivaće u nadi;


\par }{\Q \VS{27}Jer nećeš ostaviti dušu moju u paklu,

\par }{\QB niti ćeš dati da Svetac Tvoj vidi truljenje.


\par }{\Q \VS{28}Pokazao si mi puteve života:

\par }{\QB napunićeš me veselja s licem svojim.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{29}Ljudi braćo! Neka je slobodno kazati vam upravo za starešinu Davida da i umre, i ukopan bi, i grob je njegov među nama do ovog dana.

\VS{30}Prorok dakle budući, i znajući da mu se Bog kletvom kle od roda bedara njegovih po telu podignuti Hrista, i posaditi Ga na prestolu njegovom,

\VS{31}predvidevši govori za vaskrsenje Hristovo da se ne ostavi duša Njegova u paklu, ni telo Njegovo vide truljenje.

\VS{32}Ovog Isusa vaskrse Bog, čemu smo mi svi svedoci.

\VS{33}Desnicom dakle Božjom podiže se, i obećanje Svetog Duha primivši od Oca, izli ovo što vi sad vidite i čujete.

\VS{34}Jer David ne iziđe na nebesa, nego sam govori:

\par }{\BB \par }
{\Q Reče Gospod Gospodu mom:

\par }{\Q Sedi meni s desne strane,


\par }{\QB \VS{35}Dok položim neprijatelje Tvoje podnožje nogama Tvojim.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{36}Tvrdo dakle neka zna sav dom Izrailjev da je i Gospodom i Hristom Bog učinio ovog Isusa koga vi raspeste.


\par }{\PP \VS{37}A kad čuše, ražali im se u srcu, i rekoše Petru i ostalim apostolima: Šta ćemo činiti, ljudi braćo?

\VS{38}A Petar im reče: Pokajte se, i da se krstite svaki od vas u ime Isusa Hrista za oproštenje greha; i primićete dar Svetog Duha;

\VS{39}jer je za vas obećanje i za decu vašu, i za sve daleke koje će god dozvati Gospod Bog naš.

\VS{40}I drugim mnogim rečima svedočaše, i moljaše ih govoreći: Spasite se od ovog pokvarenog roda.

\VS{41}Koji dakle rado primiše reč njegovu krstiše se; i pristade u taj dan oko tri hiljade duša.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{42}I ostaše jednako u nauci apostolskoj, i u zajednici, i u lomljenju hleba, i u molitvama.

\VS{43}I uđe strah u svaku dušu; jer apostoli činiše mnoga čudesa i znake u Jerusalimu.

\VS{44}A svi koji verovaše behu zajedno, i imahu sve zajedno.

\VS{45}I tečevinu i imanje prodavahu i razdavahu svima kao što ko trebaše.

\VS{46}I svaki dan behu jednako jednodušno u crkvi, i lomljahu hleb po kućama, i primahu hranu s radošću i u prostoti srca,

\VS{47}hvaleći Boga, i imajući milost u sviju ljudi. A Gospod svaki dan umnožavaše društvo onih koji se spasavahu.




\par }\Chap{3}{\SH Čudesno isceljenje hromog. Svedočanstvo Petrovo o Isusu Hristu i poziv na pokajanje.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A Petar i Jovan iđahu zajedno gore u crkvu na molitvu u deveti sat.

\VS{2}I beše jedan čovek hrom od utrobe matere svoje, kog nošahu i svaki dan metahu pred vrata crkvena koja se zovu Krasna da prosi milostinju od ljudi koji ulaze u crkvu;

\VS{3}koji videvši Petra i Jovana da hoće da uđu u crkvu prošaše milostinju.

\VS{4}A Petar pogledavši na nj s Jovanom, reče: Pogledaj na nas.

\VS{5}A on gledaše u njih misleći da će mu oni šta dati.

\VS{6}A Petar reče: Srebra i zlata nema u mene, nego šta imam ovo ti dajem: u ime Isusa Hrista Nazarećanina ustani i hodi.

\VS{7}I uze ga za desnicu i podiže. I odmah se utvrdiše njegova stopala i gležnji.

\VS{8}I skočivši ustade, i hođaše, i uđe s njima u crkvu idući i skačući i hvaleći Boga.

\VS{9}I videše ga svi ljudi gde ide i hvali Boga.

\VS{10}A znahu ga da onaj beše što milostinje radi seđaše kod Krasnih vrata crkvenih, i napuniše se čuda i straha za to što bi od njega.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{11}A kad se isceljeni hromi držaše Petra i Jovana, navališe k njima svi ljudi u trem, koji se zvaše Solomunov, i čuđahu se.

\VS{12}A kad vide Petar, odgovaraše ljudima: Ljudi Izrailjci! Što se čudite ovome? Ili šta gledate na nas, kao da smo svojom silom ili pobožnošću učinili da on ide?

\VS{13}Bog Avraamov i Isakov i Jakovljev, Bog otaca naših, proslavi Sina svog Isusa, kog vi predadoste i odrekoste Ga se pred licem Pilatovim kad on sudi da Ga pusti.

\VS{14}A vi Sveca i Pravednika odrekoste se, i isprosiste čoveka krvnika da vam pokloni;

\VS{15}a Načelnika života ubiste, koga Bog vaskrse iz mrtvih, čemu smo mi svedoci.

\VS{16}I za veru imena Njegovog, ovoga kog vidite i poznajete, utvrdi ime Njegovo; i vera koja je kroza Nj dade mu celo zdravlje ovo pred svima vama.


\par }{\PP \VS{17}I sad, braćo, znam da iz neznanja ono učiniste, kao i knezovi vaši.

\VS{18}A Bog kako unapred javi ustima svih proroka svojih da će Hristos postradati, izvrši tako.

\VS{19}Pokajte se dakle, i obratite se da se očistite od greha svojih, da dođu vremena odmaranja od lica Gospodnjeg,

\VS{20}i da pošalje unapred narečenog vam Hrista Isusa,

\VS{21}kog valja dakle nebo da primi do onog vremena kad se sve popravi, što Bog govori ustima svih svetih proroka svojih od postanja sveta.

\VS{22}Mojsije dakle očevima našim reče: Gospod Bog vaš podignuće vam proroka iz vaše braće, kao mene; njega poslušajte u svemu što vam kaže.

\VS{23}I biće da će se svaka duša koja ne posluša tog proroka istrebiti iz naroda.

\VS{24}A i svi proroci od Samuila i potom koliko ih god govori, i za ove dane javljaše.

\VS{25}Vi ste sinovi proroka i zaveta koji učini Bog s očevima vašim govoreći Avraamu: i u semenu tvom blagosloviće se svi narodi na zemlji.

\VS{26}Vama najpre Bog podiže Sina svog Isusa, i posla Ga da vas blagosilja da se svaki od vas obrati od pakosti svojih.




\par }\Chap{4}{\SH Petar i Jovan u zatvoru. Njihova ispovest pred Sinedrionom i oslobođenje. Molitva vernih. Jedno srce i jedna duša.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A kad oni govorahu narodu, naiđoše na njih sveštenici i vojvoda crkveni i sadukeji;

\VS{2}i rasrdiše se, što oni uče ljude i javljaju u Isusu vaskrsenje iz mrtvih.

\VS{3}I digoše na njih ruke, i metnuše ih u zatvor do ujutru: jer već beše veče.

\VS{4}A od onih koji slušahu reč mnogi verovaše, i postade broj ljudi oko pet hiljada.


\par }{\PP \VS{5}A kad bi ujutru, skupiše se knezovi njihovi i starešine i književnici u Jerusalim,

\VS{6}a Ana poglavar sveštenički i Kajafa i Jovan i Aleksandar i koliko ih god beše od roda svešteničkog;

\VS{7}i metnuvši ih na sredinu pitahu: Kakvom silom ili u čije ime učiniste vi ovo?

\VS{8}Tada Petar napunivši se Duha Svetog reče im: Knezovi narodni i starešine Izrailjeve!

\VS{9}Ako nas danas pitate za dobro delo koje učinismo bolesnom čoveku te on ozdravi:

\VS{10}Da je na znanje svima vama i svemu narodu Izrailjevom da u ime Isusa Hrista Nazarećanina, kog vi raspeste, kog Bog podiže iz mrtvih, stoji ovaj pred vama zdrav.

\VS{11}Ovo je kamen koji vi zidari odbaciste, a postade glava od ugla: i nema ni u jednom drugom spasenja;

\VS{12}jer nema drugog imena pod nebom danog ljudima kojim bi se mi mogli spasti.


\par }{\PP \VS{13}A kad videše slobodu Petrovu i Jovanovu, i znajući da su ljudi neknjiževni i prosti, divljahu se, i znahu ih da behu s Isusom.

\VS{14}A videći isceljenog čoveka gde s njima stoji ne mogahu ništa protivu reći.

\VS{15}Onda im zapovediše da iziđu napolje iz saveta, pa pitahu jedan drugog

\VS{16}govoreći: Šta ćete činiti ovim ljudima? Jer veliki znak što učiniše oni poznat je svima koji žive u Jerusalimu, i ne možemo odreći;

\VS{17}ali da se dalje ne razilazi po narodu, da im oštro zapretimo da više ne govore za ime ovo nikome.

\VS{18}I dozvavši ih zapovediše im da ništa ne spominju niti da uče u ime Isusovo.

\VS{19}Petar i Jovan odgovarajući rekoše im: Sudite je li pravo pred Bogom da vas većma slušamo negoli Boga?

\VS{20}Jer mi ne možemo ne govoriti šta videsmo i čusmo.

\VS{21}A oni zapretivši im pustiše ih, ne našavši ništa kako bi ih mučili, naroda radi; jer svi hvaljahu Boga za ono što se beše dogodilo.

\VS{22}Jer onom čoveku beše više od četrdeset godina na kome se dogodi ovo čudo zdravlja.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{23}A kad ih otpustiše, dođoše k svojima, i javiše im šta rekoše glavari sveštenički i starešine.

\VS{24}A oni kad čuše, jednodušno podigoše glas k Bogu i rekoše: Gospode Bože, Ti koji si stvorio nebo i zemlju i more i sve što je u njima;

\VS{25}koji ustima Davida sluge svog reče:

\par }{\BB \par }
{\Q Zašto se bune neznabošci,

\par }{\QB i narodi izmišljaju prazne reči?


\par }{\Q \VS{26}Sastaše se carevi zemaljski,

\par }{\QB i knezovi se sabraše ujedno

\par }{\QB na Gospoda i na Hrista Njegovog.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{27}Zaista se sabraše u ovom gradu na svetog Sina Tvog Isusa, kog si pomazao, Irod i pontijski Pilat s neznabošcima i s narodom Izrailjevim,

\VS{28}da učine šta ruka Tvoja i savet Tvoj napred odredi da bude.

\VS{29}I sad Gospode! Pogledaj na njihove pretnje, i daj slugama svojim da govore sa svakom slobodom reč Tvoju;

\VS{30}i pružaj ruku svoju na isceljivanje i da znaci i čudesa budu imenom svetog Sina Tvog Isusa.

\VS{31}I pošto se oni pomoliše Bogu zatrese se mesto gde behu sabrani, i napuniše se svi Duha Svetog, i govorahu reč Božju sa slobodom.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{32}A u naroda koji verova beše jedno srce i jedna duša; i nijedan ne govoraše za imanje svoje da je njegovo, nego im sve beše zajedničko.

\VS{33}I apostoli s velikom silom svedočahu za vaskrsenje Gospoda Isusa Hrista; i blagodat velika beše na svima njima:

\VS{34}Jer nijedan među njima ne beše siromašan, jer koliko ih god beše koji imahu njive ili kuće, prodavahu i donošahu novce što uzimahu zato,

\VS{35}i metahu pred noge apostolima; i davaše se svakome kao što ko trebaše.

\VS{36}A Josija, prozvani od apostola Varnava, koje znači Sin utehe, Levit rodom iz Kipra,

\VS{37}on imaše njivu, i prodavši je donese novce i metnu apostolima pred noge.




\par }\Chap{5}{\SH Ananija i Sapfira. Apostoli u zatvoru i njihovo spasenje. Gamalilov savet.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A jedan čovek, po imenu Ananija, sa ženom svojom Sapfirom prodade njivu,

\VS{2}i sakri od novaca sa znanjem i žene svoje, i donesavši jedan deo metnu apostolima pred noge.

\VS{3}A Petar reče: Ananija! Zašto napuni sotona srce tvoje da slažeš Duhu Svetome i sakriješ od novaca što uze za njivu?

\VS{4}Kad je bila u tebe ne beše li tvoja? I kad je prodade ne beše li u tvojoj vlasti? Zašto si dakle takvu stvar metnuo u srce svoje? Ljudima nisi slagao nego Bogu.

\VS{5}A kad ču Ananija reči ove pade i izdahnu; i uđe veliki strah u sve koji slušahu ovo.

\VS{6}A momci ušavši uzeše ga i iznesoše te zakopaše.


\par }{\PP \VS{7}A kad prođe oko tri sata, uđe i žena njegova ne znajući šta je bilo.

\VS{8}A Petar joj odgovori: Kaži mi jeste li za toliko dali njivu? A ona reče: Da, za toliko.

\VS{9}A Petar joj reče: Zašto se dogovoriste da iskušate Duha Gospodnjeg? Gle noge onih koji tvog muža zakopaše pred vratima su, i izneće te.

\VS{10}I odmah padnu pred nogama njegovim i izdahnu. A momci ušavši nađoše je mrtvu i iznesoše je i zakopaše kod muža njena.

\VS{11}I uđe veliki strah u svu crkvu i u sve koji čuše ovo.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{12}A rukama apostolskim učiniše se mnogi znaci i čudesa među ljudima; i behu svi jednodušno u tremu Solomunovom.

\VS{13}A od ostalih niko ne smejaše pristupiti njima; nego ih hvaljaše narod.

\VS{14}A sve više pristajahu oni koji verovahu Gospoda, mnoštvo ljudi i žena,

\VS{15}tako da i po ulicama iznošahu bolesnike i metahu na posteljama i na nosilima, da bi kad prođe Petar barem senka njegova osenila koga od njih.

\VS{16}A dolažahu mnogi i iz okolnih gradova u Jerusalim, i donošahu bolesnike i koje mučahu nečisti duhovi; i svi ozdravljahu.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{17}Ali ustade poglavar sveštenički i svi koji behu s njim, od jeresi sadukejske, i napuniše se zavisti,

\VS{18}i digoše ruke svoje na apostole, i metnuše ih u opšti zatvor.

\VS{19}A anđeo Gospodnji otvori noću vrata tamnička, i izvedavši ih reče:

\VS{20}Idite i stanite u crkvi te govorite narodu sve reči ovog života.

\VS{21}A kad oni čuše, uđoše ujutru u crkvu, i učahu.

\par }{\PP A kad dođe poglavar sveštenički i koji behu s njim, sazvaše sabor i sve starešine od sinova Izrailjevih, i poslaše u tamnicu da ih dovedu.

\VS{22}A kad sluge otidoše, ne nađoše ih u tamnici; onda se vratiše i javiše im

\VS{23}govoreći: Tamnicu nađosmo zaključanu sa svakom tvrđom i čuvare gde stoje pred vratima; ali kad otvorismo, unutra nijednog ne nađosmo.

\VS{24}A kad čuše ove reči poglavar sveštenički i vojvoda crkveni i ostali glavari sveštenički, ne mogahu im se načuditi šta bi to sad bilo.

\VS{25}A neko dođe i javi im govoreći: Eno oni ljudi što ih baciste u tamnicu, stoje u crkvi i uče narod.

\VS{26}Tada otide vojvoda s momcima i dovede ih ne na silu: jer se bojahu naroda da ih ne pobije kamenjem.


\par }{\PP \VS{27}A kad ih dovedoše, postaviše ih pred sabor, i zapita ih poglavar sveštenički govoreći:

\VS{28}Ne zapretismo li vam oštro da ne učite u ovo ime? I gle, napuniste Jerusalim svojom naukom, i hoćete da bacite na nas krv ovog čoveka.

\VS{29}A Petar i apostoli odgovarajuću rekoše: Većma se treba Bogu pokoravati negoli ljudima.

\VS{30}Bog otaca naših podiže Isusa, kog vi ubiste obesivši na drvo.

\VS{31}Ovog Bog desnicom svojom uzvisi za poglavara i spasa, da da Izrailju pokajanje i oproštenje greha.

\VS{32}I mi smo Njegovi svedoci ovih reči i Duh Sveti kog Bog dade onima koji se Njemu pokoravaju.


\par }{\PP \VS{33}A kad oni čuše vrlo se rasrdiše, i mišljahu da ih pobiju.

\VS{34}Ali onda ustade u skupštini jedan farisej po imenu Gamaliilo, zakonik, poštovan od svega naroda, i zapovedi da apostoli malo iziđu napolje,

\VS{35}pa reče njima: Ljudi Izrailjci! Gledajte dobro za ove ljude šta ćete činiti;

\VS{36}jer pre ovih dana usta Tevda, govoreći da je on nešto, za kojim pristade ljudi na broj oko četiri stotine; on bi ubijen, i svi koji ga slušahu raziđoše se i propadoše.

\VS{37}Potom usta Juda Galilejac, u dane prepisa, i odvuče dosta ljudi za sobom; i on pogibe, i svi koji ga slušahu razasuše se.

\VS{38}I sad vam kažem: prođite se ovih ljudi i ostavite ih; jer ako bude od ljudi ovaj savet ili ovo delo, pokvariće se.

\VS{39}Ako li je od Boga, ne možete ga pokvariti, da se kako ne nađete kao bogoborci.

\VS{40}Onda ga poslušaše, i dozvavši apostole izbiše ih, i zapretiše im da ne govore u ime Isusovo, i otpustiše ih.

\VS{41}A oni onda otidoše od sabora radujući se što se udostojiše primiti sramotu za ime Gospoda Isusa.

\VS{42}A svaki dan u crkvi i po kućama ne prestajahu učiti i propovedati jevanđelje o Isusu Hristu.




\par }\Chap{6}{\SH Izbor sedmorice za deljenje hrane. Zajednica raste. Stefan optužen.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A u ove dane, kad se umnožiše učenici, podigoše Grci viku na Jevreje što se njihove udovice zaboravljahu kad se deliše hrana svaki dan.

\VS{2}Onda dvanaestorica dozvavši mnoštvo učenika, rekoše: Nije prilično nama da ostavimo reč Božju pa da služimo oko trpeza.

\VS{3}Nađite dakle, braćo, među sobom sedam poštenih ljudi, punih Duha Svetog i premudrosti, koje ćemo postaviti nad ovim poslom.

\VS{4}A mi ćemo u molitvi i u službi reči ostati.

\VS{5}I ova reč bi ugodna svemu narodu. I izabraše Stefana, čoveka napunjena vere i Duha Svetog, i Filipa, i Prohora, i Nikanora, i Timona, i Parmena, i Nikolu pokrštenjaka iz Antiohije.

\VS{6}Ove postaviše pred apostole i oni pomolivši se Bogu metnuše ruke na njih.


\par }{\PP \VS{7}I reč Božja rastijaše, i množaše se vrlo broj učenika u Jerusalimu. I sveštenici mnogi pokoravahu se veri.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{8}A Stefan pun vere i sile činjaše znake i čudesa velika među ljudima.

\VS{9}Tada ustaše neki iz zbornice koja se zove liverćanska i kirinačka i aleksandrijska i onih koji behu iz Kilikije i Azije, i prepirahu se sa Stefanom.

\VS{10}I ne mogahu protivu stati premudrosti i Duhu kojim govoraše.

\VS{11}Tada podgovoriše ljude te kazaše: Čusmo ga gde huli na Mojsija i na Boga.

\VS{12}I pobuniše narod i starešine i književnike, i napadoše i uhvatiše ga, i dovedoše ga na sabor.

\VS{13}I izvedoše lažne svedoke koji govorahu: Ovaj čovek ne prestaje huliti na ovo sveto mesto i na zakon.

\VS{14}Jer ga čusmo gde govori: Ovaj Isus Nazarećanin razvaliće ovo mesto, i izmeniće običaje koje nam ostavi Mojsije.

\VS{15}I pogledavši na nj svi koji seđahu na saboru videše lice njegovo kao lice anđela.




\par }\Chap{7}{\SH Propoved prvog mučenika Stefana. Viđenje i smrt.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A poglavar sveštenički reče: Je li dakle tako?

\VS{2}A on reče:

\par }{\PP Ljudi braćo i oci! Poslušajte. Bog slave javi se ocu našem Avraamu kad beše u Mesopotamiji, pre nego se doseli u Haran,

\VS{3}i reče mu: Iziđi iz zemlje svoje i od roda svog i iz doma oca svog, i dođi u zemlju koju ću ti ja pokazati.

\VS{4}Tada iziđe iz zemlje haldejske, i doseli se u Haran; i odande, po smrti oca njegovog, preseli ga u ovu zemlju u kojoj vi sad živite.

\VS{5}I ne dade mu nasledstvo u njoj ni stope; i obreče mu je dati u držanje i semenu njegovom posle njega, dok on još nemaše deteta.

\VS{6}Ali Bog reče ovako: Seme tvoje biće došljaci u zemlji tuđoj, i nateraće ga da služi, i mučiće ga četiri stotine godina.

\VS{7}I narodu kome će služiti ja ću suditi, reče Bog; i potom će izići, i služiće meni na ovome mestu.

\VS{8}I dade mu zavet obrezanja, i tako rodi Isaka, i obreza ga u osmi dan; i Isak Jakova, i Jakov dvanaest starešina.


\par }{\PP \VS{9}I starešine zaviđahu Josifu, i prodadoše ga u Misir; i Bog beše s njim.

\VS{10}I izbavi ga od svih njegovih nevolja, i dade mu milost i premudrost pred Faraonom carem misirskim, i postavi ga poglavarom nad Misirom i nad svim domom svojim.

\VS{11}A dođe glad na svu zemlju misirsku i hanansku i nevolja velika, i ne nalažahu hrane oci naši.

\VS{12}A Jakov čuvši da ima pšenice u Misiru posla najpre oce naše.

\VS{13}I kad dođoše drugi put, poznaše Josifa braća njegova, i rod Josifov posta poznat Faraonu.

\VS{14}A Josif posla i dozva oca svog Jakova i svu rodbinu svoju, sedamdeset i pet duša.

\VS{15}I Jakov siđe u Misir, i umre, on i očevi naši.

\VS{16}I prenesoše ih u Sihem, i metnuše u grob koji kupi Avraam za novce od sinova Emorovih u Sihemu.


\par }{\PP \VS{17}I kad se približi vreme obećanja za koje se Bog zakle Avraamu, narod se narodi i umnoži u Misiru,

\VS{18}dok nasta drugi car u Misiru, koji ne znaše Josifa.

\VS{19}Ovaj namisli zlo za naš rod, izmuči oce naše da svoju decu bacahu da ne žive.

\VS{20}U to se vreme rodi Mojsije, i beše Bogu ugodan, i bi tri meseca hranjen u kući oca svog.

\VS{21}A kad ga izbaciše, uze ga kći Faraonova, i odgaji ga sebi za sina.

\VS{22}I nauči se Mojsije svoj premudrosti misirskoj, i beše silan u rečima i u delima.


\par }{\PP \VS{23}A kad mu se navršivaše četrdeset godina, dođe mu na um da obiđe braću svoju, sinove Izrailjeve.

\VS{24}I videvši jednom gde se čini nepravda, pomože, i pokaja onog što mu se činjaše nepravda, i ubi Misirca.

\VS{25}Mišljaše pak da braća njegova razumeju da Bog njegovom rukom njima spasenje dade: ali oni ne razumeše.

\VS{26}A sutradan dođe među takve koji se behu svadili, i miraše ih govoreći: Ljudi, vi ste braća, zašto činite nepravdu jedan drugom?

\VS{27}A onaj što činjaše nepravdu bližnjemu ukori ga govoreći: Ko je tebe postavio knezom i sudijom nad nama?

\VS{28}Ili i mene hoćeš da ubiješ kao što si juče ubio Misirca?

\VS{29}A Mojsije pobeže od ove reči, i posta došljak u zemlji madijanskoj, gde rodi dva sina.


\par }{\PP \VS{30}I kad se navrši četrdeset godina, javi mu se u pustinji gore sinajske anđeo Gospodnji u plamenu ognjenom u kupini.

\VS{31}A kad Mojsije vide, divljaše se utvari. A kad on pristupi da vidi, bi glas Gospodnji k njemu:

\VS{32}Ja sam Bog otaca tvojih, Bog Avraamov i Bog Isakov i Bog Jakovljev. A Mojsije se beše uzdrhtao i ne smeše da pogleda.

\VS{33}A Gospod mu reče: Izuj obuću svoju sa svojih nogu: jer je mesto na kome stojiš sveta zemlja.

\VS{34}Ja dobro videh muku svog naroda koji je u Misiru, i čuh njihovo uzdisanje, i siđoh da ih izbavim: i sad hodi da te pošaljem u Misir.


\par }{\PP \VS{35}Ovog Mojsija, kog ukoriše rekavši: Ko te postavi knezom i sudijom? Ovog Bog za kneza i izbavitelja posla rukom anđela koji mu se javi u kupini.

\VS{36}Ovaj ih izvede učinivši čudesa i znake u zemlji misirskoj i u Crvenom Moru i u pustinji četrdeset godina.

\VS{37}Ovo je Mojsije koji kaza sinovima Izrailjevim: Gospod Bog vaš podignuće vam proroka iz vaše braće, kao mene: njega poslušajte.

\VS{38}Ovo je onaj što beše u crkvi u pustinji s anđelom, koji mu govori na gori sinajskoj, i s ocima našim; koji primi reči žive da ih nama da;

\VS{39}kog ne hteše poslušati oci naši, nego ga odbaciše, i okrenuše se srcem svojim u Misir,

\VS{40}rekavši Aronu: Načini nam bogove koji će ići pred nama, jer ovom Mojsiju, koji nas izvede iz zemlje misirske, ne znamo šta bi.

\VS{41}I tada načiniše tele, i prinesoše žrtvu idolu, i radovahu se rukotvorini svojoj.

\VS{42}A Bog se okrenu od njih, i predade ih da služe vojnicima nebeskim, kao što je pisano u knjizi proroka:

\par }{\BB \par }
{\Q Eda zaklanja i žrtve prinesoste mi

\par }{\QB na četrdeset godina u pustinji,

\par }{\QB dome Izrailjev?


\par }{\Q \VS{43}I primiste čador Molohov,

\par }{\QB i zvezdu boga svog Remfana,

\par }{\QB kipove koje načiniste da im se molite;

\par }{\Q i preseliću vas dalje od Vavilona.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{44}Očevi naši imahu čador svedočanstva u pustinji, kao što zapovedi Onaj koji govori Mojsiju da ga načini po onoj prilici kao što ga vide;

\VS{45}koji i primiše očevi naši i donesoše s Isusom Navinom u zemlju neznabožaca, koje oturi Bog ispred lica naših otaca, tja do Davida,

\VS{46}koji nađe milost u Boga, i izmoli da nađe mesto Bogu Jakovljevom.

\VS{47}A Solomun Mu načini kuću.

\VS{48}Ali najviši ne živi u rukotvorenim crkvama, kao što govori prorok:


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{49}Nebo je meni presto

\par }{\QB a zemlja podnožje nogama mojim:

\par }{\Q kako ćete mi kuću sazidati?

\par }{\QB Govori Gospod;

\par }{\QB ili koje je mesto za moje počivanje?


\par }{\Q \VS{50}Ne stvori li ruka moja sve ovo?


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{51}Tvrdovrati i neobrezanih srca i ušiju! Vi se jednako protivite Duhu Svetome; kako vaši oci tako i vi.

\VS{52}Kog od proroka ne proteraše oci vaši? I pobiše one koji unapred javiše za dolazak pravednika, kog vi sad izdajnici i krvnici postadoste;

\VS{53}koji primiste zakon naredbom anđeoskom, i ne održaste.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{54}Kad ovo čuše, rasrdiše se vrlo u srcima svojim, i škrgutahu zubima na nj.

\VS{55}A Stefan budući pun Duha Svetog pogleda na nebo i vide slavu Božju i Isusa gde stoji s desne strane Bogu;

\VS{56}i reče: Evo vidim nebesa otvorena i Sina čovečijeg gde stoji s desne strane Bogu.

\VS{57}A oni povikavši glasno zatiskivahu uši svoje, i navališe jednodušno na nj.

\VS{58}I izvedavši ga iz grada stadoše ga zasipati kamenjem, i svedoci haljine svoje metnuše kod nogu mladića po imenu Savla.

\VS{59}I zasipahu kamenjem Stefana, koji se moljaše Bogu i govoraše: Gospode Isuse! Primi duh moj.

\VS{60}Onda kleče na kolena i povika glasno: Gospode! Ne primi im ovo za greh. I ovo rekavši umre.




\par }\Chap{8}{\SH Savle goni hrišćane. Filip propoveda u Samariji. Simon vračar. Obraćanje caričinog blagajnika iz Etiopije.
\par }
{\PP \VerseOne{1}Savle pak beše pristao na njegovu smrt.

\par }{\PP A u taj dan postade veliko gonjenje na crkvu jerusalimsku, i svi se rasejaše po krajevima judejskim i samarijskim osim apostola.

\VS{2}A ljudi pobožni ukopaše Stefana i veliki plač učiniše nad njim.

\VS{3}A Savle dosađivaše crkvi, jer iđaše po kućama, i vucijaše ljude i žene te predavaše u tamnicu.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{4}A oni što se behu rasejali prolažahu propovedajući reč.

\VS{5}A Filip sišavši u grad samarijski propovedaše im Hrista.

\VS{6}A narod pažaše jednodušno na ono što govoraše Filip, slušajući i gledajući znake koje činjaše:

\VS{7}Jer duhovi nečisti s velikom vikom izlažahu iz mnogih u kojima behu, i mnogi uzeti i hromi ozdraviše.

\VS{8}I bi velika radost u gradu onom.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{9}A beše jedan čovek, po imenu Simon, koji pre čaraše u gradu i dovođaše u čudo narod samarijski, govoreći da je on nešto veliko;

\VS{10}na kog gledahu svi, i malo i veliko, govoreći: Ovo je velika sila Božja.

\VS{11}A zato gledahu na njega što ih mnogo vremena činima udivljavaše.

\VS{12}Kad pak verovaše Filipu koji propovedaše jevanđelje o carstvu Božjem, i o imenu Isusa Hrista, krštavahu se i ljudi i žene.

\VS{13}Tada i Simon verova, i krstivši se osta kod Filipa; i videći dela i znake velike koji se činjahu divljaše se vrlo.


\par }{\PP \VS{14}A kad čuše apostoli koji behu u Jerusalimu da Samarija primi reč Božju, poslaše k njima Petra i Jovana.

\VS{15}Koji sišavši pomoliše se Bogu za njih da prime Duha Svetog;

\VS{16}jer još ni na jednog ne beše došao, nego behu samo kršteni u ime Gospoda Isusa.

\VS{17}Tada apostoli metnuše ruke na njih, i oni primiše Duha Svetog.

\VS{18}A kad vide Simon da se daje Duh Sveti kad apostoli metnu ruke, donese im novce

\VS{19}govoreći: Dajte i meni ovu vlast da kad metnem ruke na koga primi Duha Svetog.

\VS{20}A Petar mu reče: Novci tvoji s tobom da budu u pogibao, što si pomislio da se dar Božji može dobiti za novce.

\VS{21}Nema tebi dela ni iseta u ovoj reči; jer srce tvoje nije pravo pred Bogom.

\VS{22}Pokaj se dakle od ove svoje pakosti, i moli se Bogu da bi ti se oprostila pomisao srca tvog.

\VS{23}Jer te vidim da si u gorkoj žuči i u svezi nepravde.

\VS{24}A Simon odgovarajući reče: Pomolite se vi Gospodu za mene da ne naiđe na mene ništa od ovog što rekoste.


\par }{\PP \VS{25}Tako oni posvedočivši i govorivši reč Gospodnju vratiše se u Jerusalim, i mnogim selima samarijskim propovediše jevanđelje.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{26}A anđeo Gospodnji reče Filipu govoreći: Ustani i idi u podne na put koji silazi od Jerusalima u Gazu i pust je.

\VS{27}I ustavši pođe. I gle, čovek Arapin, uškopljenik, vlastelin Kandakije carice arapske, što beše nad svim njenim riznicama, koji beše došao u Jerusalim da se moli Bogu,

\VS{28}pa se vraćaše, i sedeći na kolima svojim čitaše proroka Isaiju.

\VS{29}A Duh reče Filipu: Pristupi i prilepi se tim kolima.

\VS{30}A Filip pritrčavši ču ga gde čita proroka Isaiju, i reče: A razumeš li šta čitaš?

\VS{31}A on reče: Kako bih mogao razumeti ako me ko ne uputi? I umoli Filipa te se pope i sede s njim.

\VS{32}A mesto iz pisma koje čitaše beše ovo:

\par }{\BB \par }
{\Q Kao ovca na zaklanje odvede se,

\par }{\QB i nem kao jagnje pred onim koji ga striže,

\par }{\QB tako ne otvori usta svojih.


\par }{\Q \VS{33}U Njegovom poniženju ukide se sud Njegov.

\par }{\Q A rod Njegov ko će iskazati?

\par }{\QB Jer se Njegov život uzima od zemlje.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{34}Onda uškopljenik odgovori Filipu i reče: Molim te, za koga ovo govori prorok? Ili za sebe ili za koga drugog?

\VS{35}A Filip otvorivši usta svoja, i počevši od pisma ovog, pripovedi mu jevanđelje Isusovo.

\VS{36}Kako iđahu putem dođoše na nekakvu vodu; i reče uškopljenik: Evo vode, šta brani meni da se krstim?

\VS{37}A Filip mu reče: Ako veruješ od svega srca svog, možeš. A on odgovarajući reče: Verujem da je Isus Hristos Sin Božji.

\VS{38}I zapovedi da stanu kola, i siđoše oba na vodu, i Filip i uškopljenik, i krsti ga.

\VS{39}A kad iziđoše iz vode, Duh Sveti pade na uškopljenika, a anđeo Gospodnji uze Filipa, i više ga ne vide uškopljenik; nego otide putem svojim radujući se.

\VS{40}A Filip se obrete u Azotu; i prolazeći propovedaše jevanđelje svima gradovima, dok ne dođe u Ćesariju.




\par }\Chap{9}{\SH Savlovo obraćenje i prva iskustva u Damasku i Jerusalimu. Petar isceljuje Eneju i vaskrsava Tavitu.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A Savle još dišući pretnjom i smrću na učenike Gospodnje pristupi k poglavaru svešteničkom,

\VS{2}i izmoli u njega poslanice u Damask na zbornice, ako koga nađe od ovog puta, i ljude i žene svezane da dovede u Jerusalim.

\VS{3}A kad beše na putu i dođe blizu Damaska, ujedanput obasja ga svetlost s neba,

\VS{4}i padnuvši na zemlju ču glas gde mu govori:
{\WJ{Savle! Savle! Zašto me goniš?}}

\VS{5}A on reče: Ko si Ti, Gospode? A Gospod reče:
{\WJ{Ja sam Isus, kog ti goniš: teško ti je protivu bodila praćati se.}}

\VS{6}A on drhćući od straha reče: Gospode! Šta hoćeš da činim? I Gospod mu reče:
{\WJ{Ustani i uđi u grad, pa će ti se kazati šta ti treba činiti.}}

\VS{7}A ljudi koji iđahu s njim stajahu i čuđahu se, jer čujahu glas a ne viđahu nikoga.

\VS{8}A Savle usta od zemlje, i otvorenim očima svojim nikoga ne viđaše. A oni ga uzeše za ruku i uvedoše u Damask.

\VS{9}I beše tri dana slep, i ne jede, niti pi.


\par }{\PP \VS{10}A u Damasku beše jedan učenik, po imenu Ananija, i reče mu Gospod u utvari:
{\WJ{Ananija!}} A on reče: Evo me, Gospode!

\VS{11}A Gospod mu reče:
{\WJ{Ustani i idi u ulicu koja se zove Prava, i traži u domu Judinom po imenu Savla Taršanina; jer gle, on se moli Bogu,}}

\VS{12}{\WJ{i vide u utvari čoveka, po imenu Ananiju, gde uđe i metnu ruku na nj da progleda.}}

\VS{13}A Ananija odgovori: Gospode! Ja čuh od mnogih za tog čoveka kolika zla počini svetima Tvojim u Jerusalimu;

\VS{14}i ovde ima vlast od glavara svešteničkih da veže sve koji prizivaju ime Tvoje.

\VS{15}A Gospod mu reče:
{\WJ{Idi, jer mi je on sud izbrani da iznese ime moje pred neznabošce i careve i sinove Izrailjeve.}}

\VS{16}{\WJ{A ja ću mu pokazati koliko mu valja postradati za ime moje.}}

\VS{17}I pođe Ananija, i uđe u kuću, i metnuvši ruke na nj reče: Savle, brate! Gospod Isus, koji ti se javi na putu kojim si išao, posla me da progledaš i da se napuniš Duha Svetog.

\VS{18}I odmah otpade od očiju njegovih kao krljušt, i odmah progleda, i ustavši krsti se.

\VS{19}I pošto pojede okrepi se.

\par }{\BB \par }
{\PP I bi Savle nekoliko dana s učenicima koji behu u Damasku.

\VS{20}I odmah po zbornicama propovedaše Isusa da je On Sin Božji.

\VS{21}A svi koji slušahu divljahu se i govorahu: Nije li ovo onaj što gonjaše u Jerusalimu one koji spominjahu ime ovo, i ovde zato dođe da ih povezane vodi glavarima svešteničkim.

\VS{22}A Savle se većma siljaše i zabunjivaše Jevreje koji žive u Damasku, dokazujući da je ovo Hristos.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{23}A kad se navrši podosta dana, dogovoriše se Jevreji da ga ubiju.

\VS{24}Ali Savle doznade njihov dogovor; a oni čuvahu vrata dan i noć da bi ga ubili;

\VS{25}a učenici ga uzeše noću i spustiše preko zida u kotarici.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{26}A kad dođe Savle u Jerusalim, ogledaše da se pribije uz učenike; i svi ga se bojahu, jer ne verovahu da je učenik.

\VS{27}A Varnava ga uze i dovede k apostolima, i kaza im kako na putu vide Gospoda, i kako mu govori, i kako u Damasku slobodno propoveda ime Isusovo.

\VS{28}I beše s njima i ulazi u Jerusalim i izlazi i slobodno propovedaše ime Gospoda Isusa.

\VS{29}I govoraše i prepiraše se s Grcima, a oni gledahu da ga ubiju.

\VS{30}A kad razumeše braća, svedoše ga u Ćesariju, i otpustiše ga u Tars.


\par }{\PP \VS{31}A crkve po svoj Judeji i Galileji i Samariji behu na miru, i napredovahu, i hođahu u strahu Gospodnjem, i umnožavahu se utehom Svetog Duha.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{32}I dogodi se kad Petar obilažaše sve, da dođe i k svetima koji življahu u Lidi.

\VS{33}I nađe tamo jednog čoveka po imenu Eneju, koji već osam godina ležaše na odru, jer beše uzet.

\VS{34}I reče mu Petar: Eneja! Isceljuje te Isus Hristos, ustani i prostri sam sebi. I odmah usta.

\VS{35}I videše ga svi koji življahu u Lidi i u Asaronu, i obratiše se ka Gospodu.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{36}A u Jopi beše jedna učenica po imenu Tavita, koje znači srna, i ona beše puna dobrih dela i milostinje što činjaše.

\VS{37}I dogodi se u te dane da se ona razbole i umre; onda je okupaše i metnuše u gornju sobu.

\VS{38}A budući da je Lida blizu Jope, onda učenici čuvši da je Petar u njoj poslaše dva čoveka moleći ga da ne požali truda doći do njih.

\VS{39}A Petar ustavši otide s njima, i kad dođe, izvedoše ga u gornju sobu i skupiše se oko njega sve udovice plačući i pokazujući suknje i haljine što je radila Srna dok je bila s njima.

\VS{40}A Petar izgnavši sve napolje kleče na kolena i pomoli se Bogu, i okrenuvši se k telu reče: Tavito! Ustani. A ona otvori oči svoje, i videvši Petra sede.

\VS{41}Petar pak pruživši joj ruku podiže je; i dozvavši svete i udovice pokaza je živu.

\VS{42}I ovo se razglasi po svoj Jopi, i mnogi verovaše Gospoda.

\VS{43}I dogodi se da on osta mnogo dana u Jopi u nekog Simona kožara.




\par }\Chap{10}{\SH Kornilija i njegov dom krštava apostol Petar.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A u Ćesariji beše jedan čovek po imenu Kornilije, kapetan od čete koja se zvaše talijanska.

\VS{2}Pobožan i bogobojazan sa celim domom svojim, koji davaše milostinju mnogim ljudima i moljaše se Bogu bez prestanka;

\VS{3}on vide na javi u utvari oko devetog sata dnevi anđela Božjeg gde siđe k njemu i reče mu: Kornilije!

\VS{4}A on pogledavši na nj i uplašivši se reče: Šta je, Gospode? A on mu reče: Molitve tvoje i milostinje tvoje iziđoše na pamet Bogu;

\VS{5}i sad pošlji u Jopu ljude i dozovi Simona prozvanog Petra:

\VS{6}On stoji u nekog Simona kožara, kog je kuća kod mora: on će ti kazati reči kojima ćeš se spasti ti i sav dom tvoj.

\VS{7}I kad otide anđeo koji govori Korniliju, dozvavši dvojicu od svojih slugu i jednog pobožnog vojnika od onih koji mu služahu,

\VS{8}i kazavši im sve posla ih u Jopu.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{9}A sutradan kad oni iđahu putem i približiše se ka gradu, iziđe Petar u gornju sobu da se pomoli Bogu u šesti sat.

\VS{10}I ogladne, i htede da jede; a kad mu oni gotovljahu, dođe izvan sebe,

\VS{11}i vide nebo otvoreno i sud nekakav gde silazi na njega, kao veliko platno, zavezan na četiri roglja i spušta se na zemlju;

\VS{12}u kome behu sva četvoronožna na zemlji, i zverinje i bubine i ptice nebeske.

\VS{13}I postade glas k njemu:
{\WJ{Ustani, Petre! Pokolji i pojedi.}}

\VS{14}A Petar reče: Nipošto, Gospode! Jer nikad ne jedoh šta pogano ili nečisto.

\VS{15}I gle, glas opet k njemu drugom:
{\WJ{Šta je Bog očistio ti ne pogani.}}

\VS{16}I ovo bi triput, i sud se opet uze na nebo.


\par }{\PP \VS{17}A kad se Petar u sebi divljaše šta bi bila utvara koju vide, i gle ljudi poslani od Kornilija, napitavši i našavši dom Simonov stadoše pred vratima,

\VS{18}i zovnuvši pitahu: Stoji li ovde Simon prozvani Petar?

\VS{19}A dok Petar razmišljavaše o utvari, reče mu Duh: Evo tri čoveka traže te;

\VS{20}nego ustani i siđi i idi s njima ne premišljajući ništa, jer ih ja poslah.

\VS{21}A Petar sišavši k ljudima poslanim k sebi od Kornilija reče: Evo ja sam koga tražite; što ste došli?

\VS{22}A oni rekoše: Kornilije kapetan, čovek pravedan i bogobojazan, poznat kod svega naroda jevrejskog, primio je zapovest od anđela svetog da dozove tebe u svoj dom i da čuje reči od tebe.

\VS{23}Onda ih dozva unutra i ugosti.

\par }{\PP A sutradan ustavši Petar pođe s njima, i neki od braće koja beše u Jopi pođoše s njim.

\VS{24}I sutradan uđoše u Ćesariju. A Kornilije čekaše ih sazvavši rodbinu svoju i ljubazne prijatelje.

\VS{25}A kad Petar htede da uđe, srete ga Kornilije, i padnuvši na noge njegove pokloni se.

\VS{26}I Petar ga podiže govoreći: Ustani, i ja sam čovek.

\VS{27}I s njim govoreći uđe, i nađe mnoge koji se behu sabrali.

\VS{28}I reče im: Vi znate kako je neprilično čoveku Jevrejinu družiti se ili dolaziti k tuđinu; ali Bog meni pokaza da nijednog čoveka ne zovem poganim ili nečistim;

\VS{29}zato i bez sumnje dođoh pozvan. Pitam vas dakle zašto poslaste po mene?


\par }{\PP \VS{30}I Kornilije reče: Od četvrtog dana do ovog časa ja postih, i u deveti sat moljah se Bogu u svojoj kući; i gle, čovek stade preda mnom u haljini sjajnoj,

\VS{31}i reče: Kornilije! Uslišena bi molitva tvoja i milostinje tvoje pomenuše se pred Bogom.

\VS{32}Pošlji dakle u Jopu i dozovi Simona koji se zove Petar: on stoji u kući Simona kožara kod mora, koji kad dođe kazaće ti.

\VS{33}Onda ja odmah poslah k tebi; i ti si dobro učinio što si došao. Sad dakle mi svi stojimo pred Bogom da čujemo sve što je tebi od Boga zapoveđeno.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{34}A Petar otvorivši usta reče: Zaista vidim da Bog ne gleda ko je ko;

\VS{35}nego u svakom narodu onaj koji se boji Njega i tvori pravdu, mio je Njemu.

\VS{36}Reč što posla sinovima Izrailjevim, javljajući mir po Isusu Hristu, koji je Gospod svima.

\VS{37}Vi znate govor koji je bio po svoj Judeji počevši od Galileje po krštenju koje propoveda Jovan:

\VS{38}Isusa iz Nazareta kako ga pomaza Bog Duhom Svetim i silom, koji prođe čineći dobro i isceljujući sve koje đavo beše nadvladao; jer Bog beše s njim.

\VS{39}I mi smo svedoci svemu što učini u zemlji judejskoj i Jerusalimu; kog i ubiše obesivši na drvo.

\VS{40}Ovog Bog vaskrse treći dan, i dade Mu da se pokaže,

\VS{41}ne svemu narodu nego nama svedocima napred izbranima od Boga, koji s Njim jedosmo i pismo po vaskrsenju Njegovom iz mrtvih.

\VS{42}I zapovedi nam da propovedamo narodu i da svedočimo da je On narečeni od Boga sudija živim i mrtvim.

\VS{43}Za ovo svedoče svi proroci da će imenom Njegovim primiti oproštenje greha svi koji Ga veruju.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{44}A dok još Petar govoraše ove reči, siđe Duh Sveti na sve koji slušahu reč.

\VS{45}I udiviše se verni iz obrezanja koji behu došli s Petrom, videći da se i na neznabošce izli dar Duha Svetog.

\VS{46}Jer ih slušahu gde govorahu jezike, i veličahu Boga. Tada odgovori Petar:

\VS{47}Eda može ko vodu zabraniti da se ne krste oni koji primiše Duha Svetog kao i mi?

\VS{48}I zapovedi im da se krste u ime Isusa Hrista. Tada ga moliše da ostane kod njih nekoliko dana.




\par }\Chap{11}{\SH Petar opravdava svoj susret sa mnogobošcima. Širenje Jevanđelja do Antiohije. Ime: Hrišćani. Staranje za braću u Judeji.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A čuše i apostoli i braća koji behu u Judeji da i neznabošci primiše reč Božju.

\VS{2}I kad iziđe Petar u Jerusalim, prepirahu se s njim koji behu iz obrezanja,

\VS{3}govoreći: Ušao si k ljudima koji nisu obrezani, i jeo si s njima.

\VS{4}A Petar počevši kazivaše im redom govoreći:

\VS{5}Ja bejah u gradu Jopi na molitvi, i došavši izvan sebe videh utvaru, gde silazi sud nekakav kao veliko platno na četiri roglja i spušta se s neba, i dođe do preda me.

\VS{6}Pogledavši u nj opazih i videh četvoronožna zemaljska, i zverinje i bubine i ptice nebeske.

\VS{7}A čuh glas koji mi govori:
{\WJ{Ustani, Petre! Pokolji i pojedi.}}

\VS{8}A ja rekoh: Nipošto Gospode! Jer ništa pogano i nečisto nikad ne uđe u usta moja.

\VS{9}A glas mi odgovori drugom s neba govoreći:
{\WJ{Šta je Bog očistio ti ne pogani.}}

\VS{10}A ovo bi triput; i uze se opet sve na nebo.

\VS{11}I gle, odmah tri čoveka staše pred kućom u kojoj bejah, poslani iz Ćesarije k meni.

\VS{12}A Duh mi reče da idem s njima ne premišljajući ništa. A dođoše sa mnom i ovo šest braće, i uđosmo u kuću čovekovu.

\VS{13}I kaza nam kako vide anđela u kući svojoj koji je stao i kazao mu: Pošlji ljude u Jopu i dozovi Simona prozvanog Petra,

\VS{14}koji će ti kazati reči kojima ćeš se spasti ti i sav dom tvoj.

\VS{15}A kad ja počeh govoriti siđe Duh Sveti na njih, kao i na nas u početku.

\VS{16}Onda se opomenuh reči Gospodnje kako govoraše:
{\WJ{Jovan je krstio vodom, a vi ćete se krstiti Duhom Svetim.}}

\VS{17}Kad im dakle Bog dade jednak dar kao i nama koji verujemo Gospoda svog Isusa Hrista; ja ko bejah da bi mogao zabraniti Bogu?

\VS{18}A kad čuše ovo, umukoše, i hvaljahu Boga govoreći: Dakle i neznabošcima Bog dade pokajanje za život.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{19}A oni što se rasejaše od nevolje koja posta za Stefana, prođoše tja do Finikije i Kipra i Antiohije, nikom ne govoreći reč do samim Jevrejima.

\VS{20}A neki od njih behu Kiprani i Kirinci, koji ušavši u Antiohiju govorahu Grcima propovedajući jevanđelje o Gospodu Isusu.

\VS{21}I beše ruka Božija s njima; i mnogo ih verovaše i obratiše se ka Gospodu.

\VS{22}A dođe reč o njima do ušiju crkve koja beše u Jerusalimu; i poslaše Varnavu da ide tja do Antiohije;

\VS{23}koji došavši i videvši blagodat Božju, obradova se, i moljaše sve da tvrdim srcem ostanu u Gospodu;

\VS{24}jer beše čovek blag i pun Duha Svetog i vere. I obrati se mnogi narod ka Gospodu.

\VS{25}Varnava, pak, iziđe u Tars da traži Savla; i kad ga nađe, dovede ga u Antiohiju.

\VS{26}I oni se celu godinu sastajaše onde s crkvom, i učiše mnogi narod; i najpre u Antiohiji nazvaše učenike hrišćanima.


\par }{\PP \VS{27}A u te dane siđoše iz Jerusalima proroci u Antiohiju.

\VS{28}I ustavši jedan od njih, po imenu Agav, objavi glad veliku koja htede biti po vasionom svetu; koji i bi za Klaudija ćesara.

\VS{29}A od učenika odredi svaki koliko koji mogaše da pošalju u pomoć braći koja življahu u Judeji.

\VS{30}Koje i učiniše poslavši starešinama preko ruke Varnavine i Savlove.




\par }\Chap{12}{\SH Jakovljeva smrt. Petrovo oslobođenje. Irodova smrt.
\par }
{\PP \VerseOne{1}U ono pak vreme podiže Irod car ruke da muči neke od crkve.

\VS{2}I pogubi Jakova brata Jovanovog mačem.

\VS{3}I videvši da je to po volji Jevrejima nastavi da uhvati i Petra (a behu dani presnih hlebova),

\VS{4}kog i uhvati i baci u tamnicu i predade ga četvorici četvrtnika vojničkih da ga čuvaju, i mišljaše ga po pashi izvesti pred narod.

\VS{5}I tako Petra čuvahu u tamnici; a crkva moljaše se za njega Bogu bez prestanka.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{6}A kad htede Irod da ga izvede, onu noć spavaše Petar među dvojicom vojnika, okovan u dvoje verige, a stražari pred vratima čuvahu tamnicu.

\VS{7}I gle, anđeo Gospodnji pristupi, i svetlost obasja po sobi, i kucnuvši Petra u rebra probudi ga govoreći: Ustani brže. I spadoše mu verige s ruku.

\VS{8}A anđeo mu reče: Opaši se, i obuj opanke svoje. I učini tako. I reče mu anđeo: Obuci haljinu svoju, pa hajde za mnom.

\VS{9}I izišavši iđaše za njim, i ne znaše da je to istina što anđeo činjaše, nego mišljaše da vidi utvaru.

\VS{10}A kad prođoše prvu stražu i drugu i dođoše k vratima gvozdenim koja vođahu u grad, ona im se sama otvoriše; i izišavši prođoše jednu ulicu, i anđeo odmah odstupi od njega.

\VS{11}I kad dođe Petar k sebi reče: Sad zaista vidim da Bog posla anđela svog te me izbavi iz ruku Irodovih i od svega čekanja naroda jevrejskog.


\par }{\PP \VS{12}I razmislivši dođe kući Marije matere Jovana koji se zvaše Marko, gde behu mnogi sabrani i moljahu se Bogu.

\VS{13}A kad kucnu Petar u vrata od dvora, pristupi devojka po imenu Roda, da čuje.

\VS{14}I poznavši glas Petrov od radosti ne otvori vrata, nego utrča i kaza da Petar stoji pred vratima.

\VS{15}A oni joj rekoše: Jesi li ti luda? A ona potvrđivaše da je tako. A oni govorahu: Anđeo je njegov.

\VS{16}A Petar jednako kucaše. A kad otvoriše, videše ga, i udiviše se.

\VS{17}A on mahnuvši na njih rukom da ćute, kaza im kako ga Gospod izvede iz tamnice; i reče javite ovo Jakovu i braći. I izišavši otide na drugo mesto.


\par }{\PP \VS{18}A kad bi dan, beše ne mala buna među vojnicima, šta to bi od Petra.

\VS{19}A kad ga Irod zaiska i ne nađe, onda ispita stražare, i zapovedi da ih odvedu; i izišavši iz Judeje u Ćesariju onamo življaše.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{20}Jer se Irod srđaše na Tirce i Sidonce. Ali oni jednodušno dođoše k njemu, i uzevši na svoju ruku Vlasta, posteljnika carevog, iskahu mira, jer se njihove zemlje hranjahu od njegovog carstva.

\VS{21}A u određeni dan obuče se Irod u carsku haljinu, i sedavši na presto govoraše im;

\VS{22}a narod vikaše: Ovo je glas Božji, a ne čovečiji.

\VS{23}Ali ujedanput udari ga anđeo Gospodnji: jer ne dade slave Bogu; i budući izjeden od crvi izdahnu.


\par }{\PP \VS{24}A reč Božija rastijaše i množaše se.


\par }{\PP \VS{25}A Varnava i Savle predavši pomoć vratiše se iz Jerusalima u Antiohiju, uzevši sa sobom Jovana koji se zvaše Marko.




\par }\Chap{13}{\SH Prvo Pavlovo putovanje među mnogobošce. Propoved o Jevanđelju na Kipru i u Antiohiji Pisidijskoj.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A u crkvi koja beše u Antiohiji behu neki proroci i učitelji, to jest: Varnava i Simeun koji se zvaše Nigar, i Lukije Kirinac, i Manail odgajeni s Irodom četvorovlasnikom, i Savle.

\VS{2}A kad oni služahu Gospodu i pošćahu, reče Duh Sveti: Odvojte mi Varnavu i Savla na delo na koje ih pozvah.

\VS{3}Tada postivši i pomolivši se Bogu metnuše ruke na njih, i otpustiše ih.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{4}Ovi dakle poslani od Duha Svetog siđoše u Seleukiju, i odande otploviše u Kipar.

\VS{5}I došavši u Salamin javiše reč Božju u zbornicama jevrejskim; a imahu i Jovana slugu.

\VS{6}A kad prođoše ostrvo tja do Pafa, nađoše nekakvog čoveka vračara, i lažnog proroka, Jevrejina, kome beše ime Varisus,

\VS{7}koji beše s namesnikom Srđem Pavlom, čovekom razumnim. Ovaj dozvavši Varnavu i Savla zaiska da čuje reč Božju.

\VS{8}A Elima vračar (jer to znači ime njegovo) stade im se suprotiti, gledajući da odvrati namesnika od vere.

\VS{9}A Savle koji se zvaše i Pavle, pun Duha Svetog pogledavši na nj

\VS{10}reče: O napunjeni svakog lukavstva i svake pakosti, sine đavolji! Neprijatelju svake pravde! Zar ne prestaješ kvariti prave puteve Gospodnje?

\VS{11}I sad eto ruke Gospodnje na te, i da budeš slep da ne vidiš sunce za neko vreme. I ujedanput napade na nj mrak i tama, i pipajući tražaše vođu.

\VS{12}Tada namesnik, kad vide šta bi, verova, diveći se nauci Gospodnjoj.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{13}A kad se Pavle sa svojim društvom odveze iz Pafa, dođoše u Pergu pamfilijsku; a Jovan se odvoji od njih, i vrati se u Jerusalim.

\VS{14}A oni otišavši iz Perge dođoše u Antiohiju pisidijsku, i ušavši u zbornicu u dan subotni sedoše.

\VS{15}A po čitanju zakona i proroka poslaše starešine zborničke k njima govoreći: Ljudi braćo! Ako je u vama reč utehe za narod, govorite.

\VS{16}A Pavle ustavši i mahnuvši rukom reče:

\par }{\PP Ljudi Izrailjci i koji se Boga bojite! Čujte.

\VS{17}Bog naroda ovog izabra oce naše, i podiže narod kad behu došljaci u zemlji misirskoj, i rukom visokom izvede ih iz nje.

\VS{18}I do četrdeset godina prehrani ih u pustinji.

\VS{19}I zatrvši sedam naroda u zemlji hananskoj na kocke razdeli im zemlju njihovu.

\VS{20}I potom na četiri stotine i pedeset godina dade im sudije do Samuila proroka.

\VS{21}I od tada iskaše cara, i dade im Bog Saula, sina Kisovog, čoveka od kolena Venijaminovog, za četrdeset godina.

\VS{22}I uklonivši njega podiže im Davida za cara, kome i reče svedočeći: Nađoh Davida sina Jesejevog, čoveka po srcu mom, koji će ispuniti sve volje moje.

\VS{23}Od njegovog semena podiže Bog po obećanju Izrailju spasa Isusa;

\VS{24}kad Jovan pred Njegovim dolaskom propoveda krštenje pokajanja svemu narodu Izrailjevom.

\VS{25}I kad svršivaše Jovan tečenje svoje, govoraše: Ko mislite da sam ja nisam ja; nego evo ide za mnom, kome ja nisam dostojan razrešiti remen na obući Njegovoj.


\par }{\PP \VS{26}Ljudi braćo! Sinovi roda Avraamovog, i koji se među vama Boga boje! Vama se posla reč ovog spasenja.

\VS{27}Jer oni što žive u Jerusalimu, i knezovi njihovi, ne poznaše Ovog i glasove proročke koji se čitaju svake subote, osudivši Ga izvršiše.

\VS{28}I ne našavši nijedne krivice smrtne moliše Pilata da Ga pogubi.

\VS{29}I kad svršiše sve što je pisano za Njega, skinuše Ga s drveta i metnuše u grob.

\VS{30}A Bog vaskrse Ga iz mrtvih.

\VS{31}I pokaziva se mnogo dana onima što izlaziše s Njim iz Galileje u Jerusalim, koji su sad svedoci Njegovi pred narodom.

\VS{32}I mi vam javljamo obećanje koje bi očevima našim da je ovo Bog ispunio nama, deci njihovoj, podignuvši Isusa;

\VS{33}kao što je napisano i u drugom psalmu: Ti si moj Sin, ja Te danas rodih.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{34}A da Ga iz mrtvih vaskrse da se više ne vrati u truljenje ovako kaže: Daću vam svetinju Davidovu vernu.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{35}Zato i na drugom mestu govori: Nećeš dati da Tvoj Svetac vidi truljenje.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{36}Jer David posluživši rodu svom po volji Božjoj umre, i metnuše ga kod otaca njegovih, i vide truljenje.

\VS{37}A kog Bog podiže ne vide truljenje.

\VS{38}Tako da vam je na znanje, ljudi braćo! Da se kroza Nj vama propoveda oproštenje greha.

\VS{39}I od svega, od čega se ne mogoste opravdati u zakonu Mojsijevom, opravdaće se u Njemu svaki koji veruje.

\VS{40}Gledajte dakle da ne dođe na vas ono što je kazano u prorocima:


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{41}Vidite, nemarljivi!

\par }{\QB I čudite se, i nek vas nestane;

\par }{\Q jer ja činim delo u vaše dane,

\par }{\QB delo koje nećete verovati ako vam ko uskazuje.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{42}A kad izlažahu iz zbornice jevrejske, moljahu neznabošci da im se ove reči u drugu subotu govore.

\VS{43}A kad se sabor raziđe, pođoše za Pavlom i za Varnavom mnogi od Jevreja i pobožnih došljaka; a oni govoreći im svetovahu ih da ostanu u blagodati Božjoj.


\par }{\PP \VS{44}A u drugu subotu sabra se gotovo sav grad da čuju reči Božje.

\VS{45}A kad videše Jevreji narod, napuniše se zavisti, i govorahu protivno rečima Pavlovim nasuprot govoreći i huleći.

\VS{46}A Pavle i Varnava oslobodivši se rekoše: Vama je najpre trebalo da se govori reč Božja; ali kad je odbacujete, i sami se pokazujete da niste dostojni večnog života, evo se obrćemo k neznabošcima.

\VS{47}Jer nam tako zapovedi Gospod: Postavih te za videlo neznabošcima, da budeš spasenje do samog kraja zemlje.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{48}A kad čuše neznabošci, radovahu se i slavljahu reč Božju, i verovahu koliko ih beše pripravljeno za život večni.

\VS{49}I reč se Božja raznošaše po svoj okolini.

\VS{50}Ali Jevreji podgovoriše pobožne i poštene žene i starešine gradske te podigoše gonjenje na Pavla i Varnavu, i isteraše ih iz svoje zemlje.

\VS{51}A oni otresavši na njih prah sa svojih nogu dođoše u Ikoniju.

\VS{52}A učenici punjahu se radosti i Duha Svetog.




\par }\Chap{14}{\SH Pavlov rad u Ikoniji, Listri i Dervi. Povratak u Antiohiju.
\par }
{\PP \VerseOne{1}U Ikoniji pak dogodi se da oni zajedno uđoše o zbornicu jevrejsku, i govorahu tako da verova veliko mnoštvo Jevreja i Grka.

\VS{2}A Jevreji koji ne verovahu podbuniše i razdražiše duše neznabožaca na braću.

\VS{3}Ali oni ostaše dosta vremena govoreći slobodno u Gospodu koji svedočaše reč blagodati svoje i davaše te se tvorahu znaci i čudesa rukama njihovim.

\VS{4}A mnoštvo gradsko razdeli se, i jedni behu s Jevrejima, a jedni s apostolima.

\VS{5}A kad navališe i neznabošci i Jevreji sa svojim poglavarima da im dosade i kamenjem da ih pobiju,

\VS{6}oni doznavši pobegoše u gradove likaonske, u Listru i u Dervu i u okolinu njihovu.

\VS{7}I onamo propovedahu jevanđelje.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{8}I jedan čovek u Listri seđaše nemoćan u nogama, i beše hrom od utrobe matere svoje, i ne beše nikad hodio.

\VS{9}Ovaj slušaše Pavla gde govori. Pavle pogledavši na nj i videvši da veruje da će ozdraviti,

\VS{10}reče velikim glasom: Tebi govorim u ime Gospoda Isusa Hrista, ustani na svoje noge upravo. I skoči, i hođaše.

\VS{11}A kad vide narod šta učini Pavle, podigoše glas svoj govoreći likaonski: Bogovi načiniše se kao ljudi, i siđoše k nama.

\VS{12}I nazivahu Varnavu Jupiterom, a Pavla Merkurijem, jer on upravljaše rečju.

\VS{13}A sveštenik Jupitera koji beše pred gradom njihovim dovede junce, i donese vence pred vrata, i s narodom htede da prinosi žrtvu.

\VS{14}A kad čuše apostoli, Varnava i Pavle, razdreše haljine svoje, i skočiše među narod vičući i govoreći:

\VS{15}Ljudi! Šta to činite? I mi smo kao i vi smrtni ljudi, koji vam propovedamo jevanđelje da se od ovih lažnih stvari obratite k Bogu Živom, koji stvori nebo i zemlju i more i sve što je u njima;

\VS{16}koji u prošavšim naraštajima beše pustio sve narode da idu svojim putevima:

\VS{17}I opet ne ostavi sebe neposvedočenog, čineći dobro, dajući nam s neba dažd i godine rodne, puneći srca naša jelom i veseljem.

\VS{18}I ovo govoreći jedva ustaviše narod da im ne prinose žrtve, nego da ide svaki svojoj kući.

\par }{\BB \par }
{\PP A dok oni življahu onde i učahu,

\VS{19}dođoše iz Antiohije i iz Ikonije nekakvi Jevreji, i kad se oni prepirahu slobodno, podgovoriše narod da ih odustanu, govoreći da ništa pravo ne govore, nego sve lažu. I podgovorivši narod zasuše Pavla kamenjem i izvukoše ga iz grada misleći da je mrtav.

\VS{20}A kad ga opkoliše učenici njegovi, ustade i uđe u grad, i sutradan iziđe s Varnavom u Dervu.

\VS{21}I propovedivši jevanđelje gradu onom i naučivši mnoge vratiše se u Listru i Ikoniju i Antiohiju.

\VS{22}Utvrđujući duše učenika i savetujući ih da ostanu u veri, i da nam kroz mnoge nevolje valja ući u carstvo Božje.

\VS{23}I postavivši im starešine po svim crkvama, i pomolivši se Bogu s postom, predadoše ih Gospodu koga verovaše.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{24}I prošavši Pisidiju dođoše u Pamfiliju.

\VS{25}I govorivši reč Gospodnju u Perzi siđoše u Ataliju.

\VS{26}I odande otploviše u Antiohiju, odakle behu predani blagodati Božjoj na delo koje svršiše.

\VS{27}A kad dođoše i sabraše crkvu, kazaše sve šta učini Bog s njima, i kako otvori neznabošcima vrata vere.

\VS{28}I ostaše onde ne malo vremena s učenicima.




\par }\Chap{15}{\SH Sabor apostolski i odluka da se obraćenim mnogobošcima ne nameće jaram Zakona. Drugo propovedničko Pavlovo putovanje.
\par }
{\PP \VerseOne{1}I neki sišavši iz Judeje učahu braću: Ako se ne obrežete po običaju Mojsijevom, ne možete se spasti.

\VS{2}A kad posta rasprava, i Pavle i Varnava ne malo se prepiraše s njima, odrediše da Pavle i Varnava i drugi neki od njih idu gore k apostolima i starešinama u Jerusalim za ovo pitanje.

\VS{3}A oni onda spremljeni od crkve, prolažahu kroz Finikiju i Samariju kazujući obraćanje neznabožaca, i činjahu veliku radost svoj braći.

\VS{4}A kad dođoše u Jerusalim, primi ih crkva i apostoli i starešine, i kazaše sve što učini Bog s njima, i kako otvori neznabošcima vrata vere.

\VS{5}Onda ustaše neki od jeresi farisejske koji behu verovali, i govorahu da ih valja obrezati, i zapovediti da drže zakon Mojsijev.


\par }{\PP \VS{6}A apostoli i starešine sabraše se da izvide ovu reč.

\VS{7}I po mnogom većanju usta Petar i reče: Ljudi braćo! Vi znate da Bog od prvih dana izabra između nas da iz mojih usta čuju neznabošci reč jevanđelja i da veruju.

\VS{8}I Bog, koji poznaje srca, posvedoči im i dade im Duha Svetog kao i nama.

\VS{9}I ne postavi nikakve razlike među nama i njima, očistivši verom srca njihova.

\VS{10}Sad dakle šta kušate Boga i hoćete da metnete učenicima jaram na vrat, kog ni očevi naši ni mi mogosmo poneti?

\VS{11}Nego verujemo da ćemo se spasti blagodaću Gospoda Isusa Hrista kao i oni.


\par }{\PP \VS{12}Onda umuče sve mnoštvo, i slušahu Varnavu i Pavla koji pripovedahu kolike znake i čudesa učini Bog u neznabošcima preko njih.

\VS{13}A kad oni umukoše, odgovori Jakov govoreći: Ljudi braćo! Poslušajte mene.

\VS{14}Simon kaza kako Bog najpre pohodi i primi iz neznabožaca narod k imenu svom.

\VS{15}I s ovim se udaraju reči proroka, kao što je napisano:


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{16}Potom ću se vratiti,

\par }{\QB i sazidaću dom Davidov, koji je pao,

\par }{\Q i njegove razvaline popraviću,

\par }{\QB i podignuću ga,


\par }{\Q \VS{17}Da potraže Gospoda ostali ljudi

\par }{\QB i svi narodi u kojima se ime moje spomenu,

\par }{\QB govori Gospod koji tvori sve ovo.


\par }{\Q \VS{18}Bogu su poznata od postanja sveta

\par }{\QB sva dela Njegova;


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{19}Zato ja velim da se ne dira u neznabošce koji se obraćaju k Bogu;

\VS{20}nego da im se zapovedi da se čuvaju od priloga idolskih i od kurvarstva i od udavljenog i od krvi, i što njima nije milo drugima da ne čine.

\VS{21}Jer Mojsije ima od starih vremena u svim gradovima koji ga propovedaju, i po zbornicama čita se svake subote.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{22}Tada nađoše za dobro apostoli i starešine sa svom crkvom da izberu između sebe dvojicu i da pošlju u Antiohiju s Pavlom i Varnavom, Judu koji se zvaše Varsava, i Silu, ljude znamenite među braćom.

\VS{23}I napisaše rukama svojim ovo: Apostoli i starešine i braća pozdravljaju braću koja su po Antiohiji i Siriji i Kilikiji što su od neznabožaca.

\VS{24}Budući da mi čusmo da neki od nas izišavši smetoše vas rečima, i raslabiše duše vaše govoreći vam da se obrezujete i da držite zakon, kojima mi ne zapovedismo;

\VS{25}zato nađosmo za dobro mi jednodušno sabrani izbrane ljude poslati vama s ljubaznim našim Varnavom i Pavlom,

\VS{26}s ljudima koji su predali duše svoje za ime Gospoda našeg Isusa Hrista.

\VS{27}Poslasmo dakle Judu i Silu, koji će to i rečima kazati.

\VS{28}Jer nađe za dobro Sveti Duh i mi da nikakvih tegoba više ne mećemo na vas osim ovih potrebnih:

\VS{29}Da se čuvate od priloga idolskih i od krvi i od udavljenog i od kurvarstva, i šta nećete da se čini vama ne činite drugima; od čega ako se čuvate, dobro ćete činiti. Budite zdravi.


\par }{\PP \VS{30}A kad ih opremiše, dođoše u Antiohiju, i sabravši narod predaše poslanicu.

\VS{31}A kad pročitaše, obradovaše se utesi.

\VS{32}A Juda i Sila, koji i proroci behu, mnogim rečima utešiše braću i utvrdiše.

\VS{33}I pošto biše onamo neko vreme, otpustiše ih braća s mirom k apostolima.

\VS{34}Sila nađe za dobro da ostane onamo, A Juda se vrati u Jerusalim.

\VS{35}A Pavle i Varnava življahu u Antiohiji i učahu i propovedahu reč Gospodnju s mnogima drugim.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{36}A posle nekoliko dana reče Pavle Varnavi: Hajde da se vratimo i da obiđemo braću po svim gradovima po kojima propovedasmo reč Gospodnju kako žive.

\VS{37}A Varnava htede da uzmu sa sobom Jovana prozvanog Marka.

\VS{38}Pavle pak govoraše: Onog koji nas je odustao u Pamfiliji i nije išao s nama na delo na koje smo bili određeni, da ne uzimamo sa sobom.

\VS{39}Tako postade raspra da se oni razdvojiše, i Varnava uzevši Marka otplovi u Kipar.

\VS{40}A Pavle izbravši Silu iziđe predan blagodati Božjoj od braće.

\VS{41}I prolažaše kroz Siriju i Kilikiju utvrđujući crkve.




\par }\Chap{16}{\SH Pavle prihvata Timotija i prenosi Jevanđelje iz Azije u Evropu. Njegovi doživljaji u Filibi: Lidija i tamničar veruju Gospoda.
\par }
{\PP \VerseOne{1}Dođe pak u Dervu i u Listru, i gle, onde beše neki učenik, po imenu Timotije, sin neke žene Jevrejke koja verovaše, a oca Grka;

\VS{2}za njega dobro svedočahu braća koja behu u Listri i u Ikoniji.

\VS{3}Ovog namisli Pavle da uzme sa sobom; i uze ga, i obreza Jevreja radi koji behu u onim mestima: jer svi znahu oca njegovog da beše Grk.

\VS{4}I kad prolažahu po gradovima, predavaše im da drže uredbe koje urediše apostoli i starešine u Jerusalimu.

\VS{5}A crkve se utvrđivahu u veri, i svaki dan bivaše ih više.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{6}A kad prođoše Frigiju i galatijsku zemlju, zabrani im Duh Sveti govoriti reč u Aziji.

\VS{7}A kad dođoše u Misiju hteše da idu u Vitiniju, i Duh ne dade.

\VS{8}A kad prođoše Misiju, siđoše u Troadu.

\VS{9}I Pavlu se javi utvara noću: beše jedan čovek iz Makedonije, i stajaše moleći ga i govoreći: Dođi u Makedoniju i pomozi nam.

\VS{10}A kad vide utvaru, odmah gledasmo da iziđemo u Makedoniju, doznavši da nas Gospod pozva da im propovedamo jevanđelje.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{11}A kad se odvezosmo iz Troade, dođosmo u Samotrak, i sutradan u Neapolj,

\VS{12}a odande u Filibu, koje je prvi grad zemlje Makedonije, naselje rimsko; i u onom gradu ostasmo nekoliko dana.

\VS{13}A u dan subotni iziđosmo iz grada k vodi gde beše bogomolja; i sedavši govorismo k ženama koje se behu sabrale.

\VS{14}I jedna bogobojazna žena, po imenu Lidija, iz grada tijatirskog, koja prodavaše skerlet, slušaše: i Gospod otvori srce njeno da pazi na reči Pavlove.

\VS{15}A kad se krsti ona i kuća njena, moljaše nas govoreći: Ako mislite da ja verujem Gospoda, uđite u moju kuću i živite. I natera nas.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{16}A dogodi se kad iđasmo na molitvu da nas srete jedna robinja koja imaše duh pogađački i vračajući donošaše veliki dobitak svojim gospodarima.

\VS{17}Ova pođe za Pavlom i za nama, i vikaše govoreći: Ovi su ljudi sluge Boga Najvišeg, koji javljaju nama put spasenja.

\VS{18}I ovako činjaše mnogo dana. A kad se Pavlu dosadi, okrenu se i reče duhu: Zapovedam ti imenom Isusa Hrista, iziđi iz nje. I iziđe u taj čas.


\par }{\PP \VS{19}A kad videše njeni gospodari da iziđe nada njihovog dobitka, uzeše Pavla i Silu i odvukoše ih na pazar ka knezovima.

\VS{20}I dovedavši ih k vojvodama, rekoše: Ovi su ljudi Jevreji, i mute po našem gradu,

\VS{21}i propovedaju običaje koje nama ne valja primati ni tvoriti, jer smo Rimljani.

\VS{22}I sleže se narod na njih, i vojvode izdreše im haljine, i zapovediše da ih šibaju.

\VS{23}I pošto ih zdravo izbiše baciše ih u tamnicu, i zapovediše tamničaru da ih dobro čuva.

\VS{24}Primivši takvu zapovest on ih baci u najdonju tamnicu i noge im metnu u klade.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{25}A u ponoći behu Pavle i Sila na molitvi i hvaljahu Boga; a sužnji ih slušahu.

\VS{26}A ujedanput tako se vrlo zatrese zemlja da se pomesti temelj tamnički; i odmah se otvoriše sva vrata i svima spadoše okovi.

\VS{27}A kad se probudi tamničar i vide otvorena vrata tamnička, izvadi nož i htede da se ubije, misleći da su pobegli sužnji.

\VS{28}A Pavle povika zdravo govoreći: Ne čini sebi zlo nikakvo, jer smo mi svi ovde.

\VS{29}A on zaiskavši sveću ulete i drhćući pripade k Pavlu i Sili;

\VS{30}i izvedavši ih napolje reče: Gospodo! Šta mi treba činiti da se spasem?

\VS{31}A oni rekoše: Veruj Gospoda Isusa Hrista i spašćeš se ti i sav dom tvoj.

\VS{32}I kazaše mu reč Gospodnju, i svima koji su u domu njegovom.

\VS{33}I uze ih u onaj sat noći i opra im rane; i krsti se on i svi njegovi odmah.

\VS{34}I uvedavši ih u svoj dom postavi trpezu, i radovaše se sa svim domom svojim što verova Boga.


\par }{\PP \VS{35}A kad bi dan, poslaše vojvode pandure govoreći: Pustite ova dva čoveka.

\VS{36}A tamničar kaza reči ove Pavlu: Poslaše vojvode da se pustite; sad dakle iziđite i idite s mirom.

\VS{37}A Pavle reče njima: Izbivši nas pred narodom bez suda, ljude Rimljane, baciše u tamnicu: i sad hoće da nas puste? Nije tako, nego sami neka dođu i izvedu nas.

\VS{38}A panduri kazaše vojvodama ove reči; i uplašiše se kad čuše da su Rimljani;

\VS{39}i došavši umoliše ih, i izvedoše moleći da iziđu iz grada.

\VS{40}A kad iziđoše iz tamnice, dođoše k Lidiji, i videvši braću utešiše ih, i otidoše.




\par }\Chap{17}{\SH Pavle propoveda u Solunu, Veriji i Atini.
\par }
{\PP \VerseOne{1}Prošavši pak Amfipolj i Apoloniju dođoše u Solun, gde beše zbornica jevrejska.

\VS{2}I Pavle po običaju svom uđe k njima, i tri subote razgovara se s njima iz pisma,

\VS{3}pokazujući i dokazujući im da je trebalo Hristos da postrada i vaskrsne iz mrtvih, i da ovaj Isus kog ja, reče, propovedam vama, jeste Hristos.

\VS{4}I neki od njih verovaše, i pristaše s Pavlom i sa Silom, i od pobožnih Grka mnoštvo veliko, i od žena gospodskih ne malo.

\VS{5}Ali tvrdovrati Jevreji zaviđahu, i uzevši neke zle ljude od prostog naroda, i sabravši četu, uzbuniše po gradu, i napadoše na kuću Jasonovu, i tražahu da ih izvedu pred narod.

\VS{6}A kad njih ne nađoše, povukoše Jasona i neke od braće pred starešine gradske vičući: Ovi što zamutiše vasioni svet dođoše i ovde,

\VS{7}koje Jason primi; i ovi svi rade protiv ćesarevih zapovesti, govoreći da ima drugi car, Isus.

\VS{8}I smutiše narod i starešine gradske koji ovo čuše.

\VS{9}Ali kad ih Jason i ostali zadovoljiše odgovorom, pustiše ih.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{10}A braća odmah noću opraviše Pavla i Silu u Veriju. Došavši onamo uđoše u zbornicu jevrejsku.

\VS{11}Ovi pak behu plemenitiji od onih što žive u Solunu; oni primiše reč sa svim srcem, i svaki dan istraživahu po pismu je li to tako.

\VS{12}Tako verovaše mnogi od njih, i od poštenih grčkih žena i od ljudi ne malo.

\VS{13}A kad razabraše Jevreji solunski da Pavle u Veriji propovedi reč Božju, dođoše i onamo te uzdigoše i pobuniše narod.

\VS{14}A braća onda odmah otpraviše Pavla da ide u primorje; a Sila i Timotije ostaše onde.

\VS{15}A pratioci dovedoše Pavla do Atine: i primivši zapovest na Silu i Timotija da dođu k njemu što brže, vratiše se.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{16}A kad ih Pavle čekaše u Atini, razdraži se duh njegov u njemu gledajući grad pun idola;

\VS{17}i prepiraše se s Jevrejima i bogobojaznima u zbornici, i na pazaru svaki dan s onima s kojima se udešavaše.

\VS{18}A neki od Epikurovaca i od stojičkih mudraca prepirahu se s njim; i jedni govorahu: Šta hoće ovaj besposlica? A drugi: Vidi se kao da hoće nove bogove da propoveda. Jer im propovedaše jevanđelje o Isusu i o vaskrsenju.

\VS{19}Pa ga uzeše i odvedoše na Areopag govoreći: Možemo li razumeti kakva je ta nova nauka što ti kazuješ?

\VS{20}Jer nešto novo mećeš u naše uši; hoćemo dakle da vidimo šta će to biti.

\VS{21}A Atinjani svi i putnici iz drugih zemalja ne behu nizašta drugo nego da šta novo kazuju ili slušaju.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{22}A Pavle stavši nasred Areopaga reče: Ljudi Atinjani! Po svemu vas vidim da ste vrlo pobožni;

\VS{23}jer prolazeći i motreći vaše svetinje nađoh oltar na kome beše napisano: Bogu nepoznatom. Kog dakle ne znajući poštujete Onog vam ja propovedam.

\VS{24}Bog koji je stvorio svet i sve što je u njemu, On budući Gospodar neba i zemlje, ne živi u rukotvorenim crkvama,

\VS{25}niti prima ugađanja od ruku čovečijih, kao da bi Onome trebalo šta koji sam daje svima život i dihanje i sve.

\VS{26}I učinio je da od jedne krvi sav rod čovečiji živi po svemu licu zemaljskom, i postavio je unapred određena vremena i međe njihovog življenja:

\VS{27}Da traže Gospoda, ne bi li Ga barem opipali i našli, premda nije daleko ni od jednog nas.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{28}Jer kroz Njega živimo, i mičemo se, i jesmo;

\par }{\BB \par }
{\PP kao što i neki od vaših pevača rekoše:

\par }{\BB \par }
{\Q Jer smo i rod Njegov.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{29}Kad smo dakle rod Božji, ne treba da mislimo da je Božanstvo kao ikone zlatne ili srebrne ili kamene, koje su ljudi majstorski načinili po smišljanju svom.

\VS{30}Ne gledajući dakle Bog na vremena neznanja, sad zapoveda svima ljudima svuda da se pokaju;

\VS{31}jer je postavio dan u koji će suditi vasionom svetu po pravdi preko čoveka koga odredi, i dade svima veru vaskrsnuvši Ga iz mrtvih.


\par }{\PP \VS{32}A kad čuše vaskrsenje iz mrtvih, onda se jedni rugahu; a jedni rekoše: Da te čujemo opet o tom.

\VS{33}Tako Pavle otide između njih.

\VS{34}A neki ljudi pristaše uza nj i verovaše; među kojima beše i Dionisije Areopagitski, i žena po imenu Damara, i drugi s njima.




\par }\Chap{18}{\SH Pavle u Korintu, odakle se preko Efesa vraća u Jerusalim i Antiohiju. Polazi na svoj treći propovednički put. Apolo u Efesu.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A potom se odluči Pavle od Atine i dođe u Korint,

\VS{2}i nađe jednog Jevrejina, po imenu Akilu, rodom iz Ponta, koji beše skoro došao iz Talijanske sa ženom svojom Priskilom (jer beše zapovedio Klaudije da svi Jevreji idu iz Rima), i dođe k njima.

\VS{3}I budući da beše onog istog zanata, osta kod njih i rađaše, jer behu ćilimarskog zanata.

\VS{4}A prepiraše se u zbornicama svake subote, i nadgovaraše Jevreje i Grke.


\par }{\PP \VS{5}I kad siđoše iz Makedonije Sila i Timotije, navali Duh Sveti na Pavla da svedoči Jevrejima da je Isus Hristos.

\VS{6}A kad se oni protivljahu i huljahu, otrese haljine svoje i reče im: Krv vaša na vaše glave; ja sam čist, od sad idem u neznabošce.

\VS{7}I otišavši odande dođe u kuću nekoga po imenu Justa, koji poštovaše Boga, i kog kuća beše kraj zbornice.

\VS{8}A Krisp, starešina zbornički, verova Gospoda sa svim domom svojim; i od Korinćana mnogi koji slušahu verovaše i krstiše se.

\VS{9}A Gospod reče Pavlu noću u utvari:
{\WJ{Ne boj se, nego govori, i da ne ućutiš;}}

\VS{10}{\WJ{jer sam ja s tobom, i niko se neće usuditi da ti šta učini; jer ja imam veliki narod u ovom gradu.}}

\VS{11}I on sedi onde godinu i šest meseci učeći ih reči Božjoj


\par }{\PP \VS{12}A kad beše Galion namesnik u Ahaji, napadoše Jevreji jednodušno na Pavla i dovedoše ga na sud

\VS{13}govoreći: Ovaj nagovara ljude da poštuju Boga protiv zakona.

\VS{14}A kad Pavle htede da otvori usta, reče Galion Jevrejima: Da je kakva nepravda bila ili zlo delo, po dužnosti poslušao bih vas, o Jevreji!

\VS{15}Ali kad su prepiranja za reči i za imena i za zakon vaš, gledajte sami; jer ja sudija tome neću da budem.

\VS{16}I izagna ih iz sudnice.

\VS{17}Onda svi Grci uhvatiše Sostena, starešinu zborničkog, i biše ga pred sudnicom; i Galion nije ništa za to mario.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{18}A Pavle osta još pozadugo, i oprostivši se s braćom otplovi u Siriju i s njime Priskila i Akila, i ostriže glavu u Kenhreji, jer se beše zavetovao.

\VS{19}I dođe u Efes; i njih ostavi onde, a on uđe u zbornicu, i prepiraše se s Jevrejima.

\VS{20}A kad ga oni moliše da ostane kod njih više vremena, ne htede,

\VS{21}nego se oprosti s njima govoreći: Valja mi, makar kako bilo, ovaj praznik što ide provesti u Jerusalimu; nego, ako Bog htedbude, vratiću se opet k vama. I odveze se iz Efesa; a Akila i Priskila ostaše u Efesu.


\par }{\PP \VS{22}I došavši u Ćesariju, iziđe i pozdravi se s crkvom, i siđe u Antiohiju.

\VS{23}I provedavši nekoliko vremena iziđe i prođe redom galatijsku zemlju i Frigiju utvrđujući sve učenike.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{24}A dođe u Efes jedan Jevrejin, po imenu Apolos, rodom iz Aleksandrije, čovek rečit i silan u knjigama.

\VS{25}Ovaj beše upućen na put Gospodnji, i goreći duhom, govoraše i učaše pravo o Gospodu, a znaše samo krštenje Jovanovo.

\VS{26}I ovaj poče slobodno propovedati po zbornicama. A kad ga čuše Akila i Priskila, primiše ga i još mu bolje pokazaše put Gospodnji.

\VS{27}A kad on htede da pređe u Ahaju, poslaše braća unapred i pisaše učenicima da ga prime. I on došavši onamo pomože mnogo onima koji verovahu blagodaću;

\VS{28}jer zdravo nadvlađivaše Jevreje jednako pred narodom dokazujući iz pisma da je Isus Hristos.




\par }\Chap{19}{\SH Pavle u Efesu. Buna zlatara Dimitrija.
\par }
{\PP \VerseOne{1}Dogodi se pak, kad beše Apolos u Korintu, da Pavle prolažaše gornje zemlje, i dođe u Efes, i našavši neke učenike

\VS{2}reče im: Jeste li primili Duha Svetog kad ste verovali? A oni mu rekoše: Nismo ni čuli da ima Duh Sveti.

\VS{3}A on im reče: Na šta se dakle krstiste? A oni rekoše: Na krštenje Jovanovo.

\VS{4}A Pavle reče: Jovan krsti krštenjem pokajanja, govoreći narodu da veruju Onog koji će za njim doći, to jest, Hrista Isusa.

\VS{5}A kad to čuše, krstiše se u ime Gospoda Isusa.

\VS{6}A kad Pavle metnu ruke na njih, siđe Duh Sveti na njih, i govoraše jezike i proricahu.

\VS{7}A beše ljudi svega oko dvanaest.


\par }{\PP \VS{8}I ušavši u zbornicu govoraše slobodno tri meseca učeći i uveravajući za carstvo Božje.

\VS{9}A kad neki behu otvrdnuli i svađahu se huleći na put Gospodnji pred narodom, odstupi od njih i odluči učenike, pa se prepiraše svaki dan u školi nekog Tirana.

\VS{10}I ovo je bivalo dve godine, tako da svi koji življahu u Aziji, i Jevreji i Grci, čuše reč Gospoda Isusa.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{11}I Bog činjaše ne mala čudesa rukama Pavlovim,

\VS{12}tako da su i čalme i ubruščiće znojave od tela njegovog nosili na bolesnike, i oni se isceljivahu od bolesti, i duhovi zli izlažahu iz njih.

\VS{13}I počeše neki od Jevreja, koji se skitahu i zaklinjahu đavole, spominjati nad onima u kojima behu zli duhovi ime Gospoda Isusa govoreći: Zaklinjemo vas Isusom koga Pavle propoveda.

\VS{14}A behu nekih sedam sinova Skeve Jevrejina, poglavara svešteničkog, koji ovo činjahu.

\VS{15}A duh zli odgovarajući reče: Isusa poznajem, i Pavla znam; ali vi ko ste?

\VS{16}I skočivši na njih čovek u kome beše zli duh nadvlada ih, i pritište ih poda se tako da goli i izranjeni utekoše iz one kuće.

\VS{17}I ovo doznaše svi koji življahu u Efesu, i Jevreji, i Grci; i uđe strah u sve njih, i veličaše se ime Gospoda Isusa.

\VS{18}I mnogi od onih što verovahu, dolažahu te se ispovedahu i kazivahu šta su učinili.

\VS{19}A mnogi od onih koji čarahu, sabravši knjige svoje spaljivahu ih pred svima; i proračunaše i nađoše da su vredele pedeset hiljada groša.

\VS{20}Tako zdravo rastijaše i nadvlađivaše reč Gospodnja.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{21}I kad se ovo svrši, namisli Pavle da prođe preko Makedonije i Ahaje, i da ide u Jerusalim, i reče: Pošto budem tamo, valja mi i Rim videti.

\VS{22}I posla u Makedoniju dvojicu od onih koji ga služahu, Timotija i Erasta; a on osta neko vreme u Aziji.


\par }{\PP \VS{23}A u ono vreme podiže se ne mala buna puta radi Gospodnjeg,

\VS{24}jer nekakav zlatar, po imenu Dimitrije, koji građaše Dijani srebrne crkvice i davaše majstorima ne mali posao,

\VS{25}on skupi ove i drugih ovakvih stvari majstore, i reče: Ljudi! Vi znate da od ovog posla mi imamo dobitak za svoje življenje;

\VS{26}i vidite i čujete da ne samo u Efesu nego gotovo po svoj Aziji ovaj Pavle odvrati narod mnogi, govoreći: To nisu bogovi što se rukama čovečijim grade.

\VS{27}I ne samo što će ova nesreća doći na naš zanat da ne prolazi, nego se neće mariti ni za crkvu velike boginje Dijane, i propašće veličanstvo one koju sva Azija i vasioni svet poštuje.


\par }{\PP \VS{28}A kad oni ovo čuše, napuniše se gneva, i vikahu govoreći: Velika je Dijana Efeska!

\VS{29}I sav se grad napuni bune; i navalivši jednodušno na zborište uhvatiše Gaja i Aristarha iz Makedonije, drugove Pavlove.

\VS{30}A kad Pavle htede da ide među narod, ne dadoše mu učenici.

\VS{31}A neki i od azijskih poglavara koji mu behu prijatelji, poslaše k njemu savetujući ga da ne izlazi na zborište.

\VS{32}Jedni pak vikahu jedno a drugi drugo; jer beše sabor smućen, i najviše ih ne znahu zašto su se skupili.

\VS{33}A jedni od naroda izvukoše Aleksandra, kad ga Jevreji izvedoše. A Aleksandar mahnuvši rukom htede da odgovori narodu.

\VS{34}A kad ga poznaše da je Jevrejin, povikaše svi u glas, i vikahu oko dva sata: Velika je Dijana Efeska.


\par }{\PP \VS{35}A pisar utišavši narod reče: Ljudi Efesci! Ko je taj čovek koji ne zna da grad Efes slavi veliku boginju Dijanu i njen kip nebeski?

\VS{36}Kad dakle to ne može niko odreći, valja vi da budete mirni, i ništa naglo da ne činite;

\VS{37}jer dovedoste ove ljude koji niti su crkvu Dijaninu pokrali, niti hule na vašu boginju.

\VS{38}A Dimitrije i majstori koji su s njim ako imaju kakvu tužbu, imaju sudovi, i imaju namesnici, neka tuže jedan drugog.

\VS{39}Ako li šta drugo ištete, neka se izvidi na pravoj skupštini.

\VS{40}Jer se bojimo da ne budemo tuženi za današnju bunu; a nijednog uzroka nema kojim bismo se mogli opravdati za ovu bunu.


\par }{\PP \VS{41}I ovo rekavši raspusti narod koji se beše sabrao.




\par }\Chap{20}{\SH Pavle putuje u Makedoniju i Grčku, a zatim opet u Malu Aziju. Vraća u život Evtiha. Pavlov rastanak sa starešinama Crkve u Efesu.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A pošto se utiša buna, dozva Pavle učenike, i utešivši ih oprosti se s njima, i iziđe da ide u Makedoniju.

\VS{2}I prošavši one zemlje, i svetovavši ih mnogim rečima, dođe u Grčku.

\VS{3}Poživevši pak onamo tri meseca stadoše mu Jevreji raditi o glavi kad htede da se odveze u Siriju, i namisli da se vrati preko Makedonije.

\VS{4}I pođe s njim do Azije Sosipatar Pirov iz Verije, i Aristarh i Sekund iz Soluna, i Gaj iz Derve i Timotije, i Tihik i Trofim iz Azije.

\VS{5}Ovi otišavši napred čekahu nas u Troadi.

\VS{6}A mi se odvezosmo posle dana presnih hlebova iz Filibe, i dođosmo k njima u Troadu za pet dana, i onde ostasmo sedam dana.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{7}A u prvi dan nedelje, kad se sabraše učenici da lome hleb, govoraše im Pavle, jer htede sutradan da pođe, i proteže besedu do ponoći.

\VS{8}I behu mnoge sveće gore u sobi gde se bejasmo sabrali.

\VS{9}A seđaše na prozoru jedno momče, po imenu Evtih, nadvladano od tvrdog sna, i kad Pavle govoraše mnogo, naže se u snu i pade dole s trećeg poda, i digoše ga mrtva.

\VS{10}A Pavle sišavši pade na nj, i zagrlivši ga reče: Ne bunite se, jer je duša njegova u njemu.

\VS{11}Onda iziđe gore, i prelomivši hleb okusi, i dovoljno govori do same zore, i tako otide.

\VS{12}A momče dovedoše živo, i utešiše se ne malo.


\par }{\PP \VS{13}A mi došavši u lađu odvezosmo se u As, i odande htesmo da uzmemo Pavla; jer tako beše zapovedio, hoteći sam da ide pešice.

\VS{14}A kad se sasta s nama u Asu, uzesmo ga, i dođosmo u Mitilinu.

\VS{15}I odande odvezavši se dođosmo sutradan prema Hiju; a drugi dan odvezosmo se u sam, i noćismo u Trigiliju; i sutradan dođosmo u Milit.

\VS{16}Jer Pavle namisli da prođemo mimo Efes da se ne bi zadržao u Aziji; jer hićaše, ako bude moguće, da bude o Trojičinu dne u Jerusalimu.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{17}Ali iz Milita posla u Efes i dozva starešine crkvene.

\VS{18}I kad dođoše k njemu, reče im:

\par }{\PP Vi znate od prvog dana kad dođoh u Aziju kako s vama jednako bih

\VS{19}služeći Gospodu sa svakom poniznosti i mnogim suzama i napastima koje mi se dogodiše od Jevreja koji mi rađahu o glavi;

\VS{20}kako ništa korisno ne izostavih da vam ne kažem i da vas naučim pred narodom i po kućama,

\VS{21}svedočeći i Jevrejima i Grcima pokajanje k Bogu i veru u Gospoda našeg Isusa Hrista.

\VS{22}I sad evo ja svezan Duhom idem u Jerusalim ne znajući šta će mi se u njemu dogoditi;

\VS{23}osim da Duh Sveti po svim gradovima svedoči, govoreći da me okovi i nevolje čekaju.

\VS{24}Ali se nizašta ne brinem, niti marim za svoj život, nego da svršim tečenje svoje s radošću i službu koju primih od Gospoda Isusa: da posvedočim jevanđelje blagodati Božje.

\VS{25}I evo sad znam da više nećete videti moje lice, vi svi po kojima prolazih propovedajući carstvo Božje.

\VS{26}Zato vam svedočim u današnji dan da sam ja čist od krvi sviju;

\VS{27}jer ne izostavih da pokažem volju Božju.

\VS{28}Pazite dakle na sebe i na sve stado u kome vas Duh Sveti postavi vladikama da pasete crkvu Gospoda i Boga koju steče krvlju svojom;

\VS{29}jer ja ovo znam da će po odlasku mom ući među vas teški vuci koji neće štedeti stada;

\VS{30}i između vas samih postaće ljudi koji će govoriti izvrnutu nauku da odvraćaju učenike za sobom.

\VS{31}Zato gledajte i opominjite se da tri godine dan i noć ne prestajah učeći sa suzama svakog od vas.

\VS{32}I sad vas, braćo, predajem Bogu i reči blagodati Njegove, koji može nazidati i dati vam nasledstvo među svima osvećenima.

\VS{33}Srebra, ili zlata, ili ruha ni u jednog ne zaiskah.

\VS{34}Sami znate da potrebi mojoj i onih koji su sa mnom bili poslužiše ove ruke moje.

\VS{35}Sve vam pokazah da se tako valja truditi i pomagati nemoćnima, i opominjati se reči Gospoda Isusa koju On reče:
{\WJ{Mnogo je blaženije davati negoli uzimati.}}


\par }{\PP \VS{36}I ovo rekavši kleče na kolena svoja sa svima njima i pomoli se Bogu.

\VS{37}A sviju stade veliki plač i zagrlivši Pavla celivahu ga,

\VS{38}žalosni najviše za reč koju reče da više neće videti lice njegovo; i otpratiše ga u lađu.




\par }\Chap{21}{\SH Pavle iz Mileta putuje u Jerusalim. U Hramu uhvaćen i odveden u rimski okô.
\par }
{\PP \VerseOne{1}I kad bi te se odvezosmo otrgnuvši se od njih, idući pravo dođosmo u Ko, i drugi dan u Rod i odande u Pataru.

\VS{2}I našavši lađu koja polazi u Finikiju, uđosmo i odvezosmo se.

\VS{3}A kad nam se ukaza Kipar, ostavismo ga nalevo, i plovljasmo u Siriju, i stadosmo u Tiru; jer onde valjaše da se istovari lađa.

\VS{4}I našavši učenike ostasmo onde sedam dana: oni Pavlu govorahu Duhom da ne ide gore u Jerusalim.

\VS{5}A kad bi te mi dane navršismo, izišavši iđasmo, i praćahu nas svi sa ženama i decom do iza grada, i kleknuvši na bregu pomolismo se Bogu.

\VS{6}I oprostivši se jedan s drugim uđosmo u lađu; a oni se vratiše svojim kućama.


\par }{\PP \VS{7}A mi počevši plovljenje od Tira, dođosmo u Ptolemaidu; i pozdravivši se s braćom ostasmo kod njih jedan dan.

\VS{8}A sutradan pošavši Pavle i koji bejasmo s njim dođosmo u Ćesariju; i ušavši u kuću Filipa jevanđelista, koji beše jedan od sedam đakona, ostasmo u njega.

\VS{9}I ovaj imaše četiri kćeri devojke koje proricahu.

\VS{10}Stojeći mi pak onde mnogo dana, dođe odozgo iz Judeje jedan prorok, po imenu Agav;

\VS{11}i došavši k nama uze pojas Pavlov i svezavši svoje ruke i noge reče: Tako veli Duh Sveti: Čoveka kog je ovaj pojas, ovako će ga svezati u Jerusalimu Jevreji, i predaće ga u ruke neznabožaca.

\VS{12}I kad čusmo ovo, molismo i mi i ondašnji da ne ide gore u Jerusalim.

\VS{13}A Pavle odgovori i reče: Šta činite te plačete i cepate mi srce? Jer ja ne samo svezan biti hoću, nego i umreti u Jerusalimu gotov sam za ime Gospoda Isusa.

\VS{14}A kad ga ne mogasmo odvratiti, umukosmo rekavši: Volja Božja neka bude.


\par }{\PP \VS{15}A posle ovih dana spremivši se iziđosmo u Jerusalim.

\VS{16}A dođoše s nama i neki učenici iz Ćesarije vodeći sa sobom nekog Mnasona iz Kipra, starog učenika, u kog bismo mi stajali.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{17}I kad dođosmo u Jerusalim, primiše nas braća ljubazno.

\VS{18}A sutradan otide Pavle s nama k Jakovu, i dođoše sve starešine.

\VS{19}I pozdravivši se s njima kazivaše sve redom šta učini Bog u neznabošcima njegovom službom.

\VS{20}A oni čuvši hvaljahu Boga i rekoše mu: Vidiš li, brate! Koliko je hiljada Jevreja koji verovaše, i svi teže na stari zakon.

\VS{21}A doznali su za tebe da učiš otpadanju od zakona Mojsijevog sve Jevreje koji žive među neznabošcima, kazujući da im ne treba obrezivati dece svoje, niti držati običaje otačke.

\VS{22}Šta ćemo dakle sad? Narod će se sabrati jamačno; jer će čuti da si došao.

\VS{23}Ovo dakle učini šta ti kažemo: u nas imaju četiri čoveka koji su se zavetovali Bogu;

\VS{24}ove uzmi i očisti se s njima, i potroši na njih neka ostrižu glave svoje, i svi će doznati da ono što su čuli za tebe ništa nije, nego da i sam držiš zakon i živiš po njemu.

\VS{25}A za neznabošce koji verovaše mi poslasmo presudivši da oni takvo ništa ne drže osim da se čuvaju od priloga idolskih, i od krvi, i od udavljenog, i od kurvarstva.

\VS{26}Tada Pavle uze one ljude, i sutradan očistivši se s njima, uđe u crkvu, i pokaza kako izvršuje dane očišćenja dokle se ne prinese žrtva za svakog njih.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{27}A kad htede da se navrši sedam dana, videvši ga u crkvi oni Jevreji što behu iz Azije, pobuniše sav narod, i metnuše ruke na nj.

\VS{28}Vičući: Pomagajte, ljudi Izrailjci! Ovo je čovek koji protiv naroda i zakona i protiv ovog mesta uči sve svuda; pa još i Grke uvede u crkvu i opogani sveto mesto ovo.

\VS{29}Jer behu videli s njim u gradu Trofima iz Efesa, kog mišljahu da je uveo Pavle u crkvu.

\VS{30}I sav se grad podiže, i navali narod sa sviju strana, i uhvativši Pavla vucijahu ga napolje iz crkve; i odmah se zatvoriše vrata.

\VS{31}A kad hteše da ga ubiju, dođe glas gore k vojvodi od čete da se pobuni sav Jerusalim.

\VS{32}A on odmah uzevši vojnike i kapetane dotrča na njih. A oni videvši vojvodu i vojnike prestaše biti Pavla.

\VS{33}A vojvoda pristupivši uze ga, i zapovedi da ga metnu u dvoje verige, i pitaše ko je i šta je učinio.

\VS{34}A jedan vikaše jedno, a drugi drugo po narodu. A kad ne može od bune ništa da razume upravo, zapovedi da ga odvedu u logor.

\VS{35}A kad bi na basamacima, moraše ga vojnici nositi sile radi naroda.

\VS{36}Jer za njim prista mnoštvo naroda koji vikahu: Pogubi ga.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{37}A kad htede Pavle da uđe u logor, reče vojvodi: Je li mi slobodno govoriti šta tebi? A on reče: Zar umeš grčki?

\VS{38}Nisi li ti Misirac koji pre ovih dana podbuni i izvede u pustinju četiri hiljade hajduka?

\VS{39}A Pavle reče: Ja sam čovek Jevrejin iz Tarsa, građanin poznatog grada u Kilikiji; nego te molim dopusti mi da govorim k narodu.

\VS{40}A kad mu dopusti, stade Pavle na basamacima i mahnu rukom na narod; i kad posta velika tišina progovori jevrejskim jezikom govoreći:




\par }\Chap{22}{\SH Pavle opisuje Jevrejima svoje obraćenje Hristu.
\par }
{\PP \VerseOne{1}Ljudi, braćo i očevi! Čujte sad moj odgovor k vama.


\par }{\PP \VS{2}A kad čuše da im jevrejskim jezikom progovori, još veća tišina posta. I reče:


\par }{\PP \VS{3}Ja sam čovek Jevrejin, koji sam rođen u Tarsu kilikijskom, i odgajen u ovom gradu kod nogu Gamaliilovih, naučen upravo otačkom zakonu, i bejah revnitelj Božji kao što ste vi svi danas.

\VS{4}Ja ovaj put gonih do same smrti, vezujući i predajući u tamnicu i ljude i žene,

\VS{5}kao što mi svedoči i poglavar sveštenički i sve starešine; od kojih i poslanice primih na braću koja žive u Damasku; i iđah da dovedem one što behu onamo svezane u Jerusalim da se muče.


\par }{\PP \VS{6}A kad iđah i približih se k Damasku, dogodi mi se oko podne da me ujedanput obasja velika svetlost s neba.

\VS{7}I padoh na zemlju, i čuh glas, koji mi govori:
{\WJ{Savle! Savle! Zašto me goniš?}}

\VS{8}A ja odgovorih: Ko si Ti, Gospode? A On mi reče:
{\WJ{Ja sam Isus Nazarećanin, kog ti goniš.}}

\VS{9}A koji behu sa mnom videše svetlost i uplašiše se; ali ne čuše glas koji mi govoraše.

\VS{10}A ja rekoh: Šta ću činiti, Gospode? A Gospod mi reče:
{\WJ{Ustani i idi u Damask, i tamo će ti se kazati za sve šta ti je određeno da činiš.}}

\VS{11}I kad obnevideh od silne svetlosti one, vođahu me za ruku oni koji behu sa mnom, i dođoh u Damask.


\par }{\PP \VS{12}A neki Ananija, čovek pobožan po zakonu, posvedočen od sviju Jevreja koji žive u Damasku,

\VS{13}došavši k meni stade i reče mi: Savle brate! Progledaj. I ja u taj čas pogledah na nj.

\VS{14}A on mi reče: Bog otaca naših izabra te da poznaš volju Njegovu, i da vidiš pravednika, i da čuješ glas iz usta Njegovih:

\VS{15}Da Mu budeš svedok pred svim ljudima za ovo što si video i čuo.

\VS{16}I sad šta oklevaš? Ustani i krsti se, i operi se od greha svojih, prizvavši ime Gospoda Isusa.


\par }{\PP \VS{17}A dogodi se, kad se vratih u Jerusalim i moljah se u crkvi Bogu, da postadoh izvan sebe,

\VS{18}i videh Ga gde mi govori:
{\WJ{Pohitaj te izađi iz Jerusalima, jer neće primiti svedočanstvo tvoje za mene.}}

\VS{19}I ja rekoh: Gospode! Sami znadu da sam ja metao u tamnice i bio po zbornicama one koji Te veruju.

\VS{20}I kad se prolivaše krv Stefana svedoka Tvog, i ja stajah i pristajah na smrt njegovu, i čuvah haljine onih koji ga ubijaju.

\VS{21}I reče mi:
{\WJ{Idi, jer ću ja daleko da te pošaljem u neznabošce.}}


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{22}A oni ga slušahu do ove reči, pa podigoše glas svoj govoreći: Uzmi sa zemlje takvog; jer ne treba da živi.

\VS{23}A kad oni vikahu i zbacivahu haljine i bacahu prah u nebo,

\VS{24}zapovedi vojvoda da ga odvedu u logor, i reče da ga bojem ispitaju da dozna za kakvu krivicu tako vikahu na nj.

\VS{25}I kad ga pritegoše uzicama, reče Pavle kapetanu, koji stajaše onde: Zar vi možete biti čoveka Rimljanina, i još bez suda?

\VS{26}A kad ču kapetan, pristupi k vojvodi i kaza govoreći: Gledaj šta ćeš činiti; jer je ovaj čovek Rimljanin.

\VS{27}A vojvoda pristupivši reče mu: Kaži mi jesi li ti Rimljanin? A on reče: Da.

\VS{28}A vojvoda odgovori: Ja sam za veliku cenu ime ovog građanstva dobio. A Pavle reče: A ja sam se i rodio s njime.

\VS{29}Onda odstupiše odmah od njega oni što hteše da ga ispituju; a vojvoda se uplaši kad razume da je Rimljanin i što ga beše svezao.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{30}A sutradan, želeći doznati istinu zašto ga tuže Jevreji, pusti ga iz okova, i zapovedi da dođu glavari sveštenički i sav sabor njihov; i svedavši Pavla postavi ga pred njima.




\par }\Chap{23}{\SH Pavle pred Sinedrionom. Fariseji i sadukeji prepiru se zbog njega. Govori mu Gospod. Pavla odvode u Ćesariju i tako se ne ostvaruje zavera protiv njega.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A Pavle pogledavši na skupštinu reče: Ljudi braćo! Ja sa svom dobrom savesti živeh pred Bogom do samog ovog dana.

\VS{2}A poglavar sveštenički Ananija zapovedi onima što stajahu kod njega da ga biju po ustima.

\VS{3}Tada mu reče Pavle: Tebe će Bog biti, zide okrečeni! I ti sediš te mi sudiš po zakonu, a prestupajući zakon zapovedaš da me biju.

\VS{4}A oni što stajahu naokolo rekoše: Zar psuješ Božjeg poglavara svešteničkog?

\VS{5}A Pavle reče: Ne znadoh, braćo, da je poglavar sveštenički, jer stoji napisano: Starešini naroda svog da ne govoriš ružno.


\par }{\PP \VS{6}A znajući Pavle da je jedan deo sadukeja a drugi fariseja povika na skupštini: Ljudi braćo! Ja sam farisej i sin farisejev: za nadu i za vaskrsenje iz mrtvih doveden sam na sud.

\VS{7}A kad on ovo reče, postade raspra među sadukejima i farisejima, i razdeli se narod.

\VS{8}Jer sadukeji govore da nema vaskrsenja, ni anđela ni duha; a fariseji priznaju oboje.

\VS{9}I postade velika vika, i ustavši književnici od strane farisejske prepirahu se među sobom govoreći: Nikakvo zlo ne nalazimo na ovom čoveku; ako li mu govori duh ili anđeo, da se ne suprotimo Bogu.

\VS{10}A kad posta raspra velika, pobojavši se vojvoda da Pavla ne raskinu, zapovedi da siđu vojnici i da ga otmu između njih, i da ga odvedu u logor.


\par }{\PP \VS{11}A onu noć stade Gospod pred njega i reče:
{\WJ{Ne boj se, Pavle, jer kao što si svedočio za mene u Jerusalimu, tako ti valja i u Rimu svedočiti.}}


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{12}A kad bi dan, učiniše neki od Jevreja veće i zakleše se govoreći da neće ni jesti ni piti dokle ne ubiju Pavla.

\VS{13}A beše ih više od četrdeset koji ovu kletvu učiniše.

\VS{14}Ovi pristupivši ka glavarima svešteničkim i starešinama, rekoše: Kletvom zaklesmo se da nećemo ništa okusiti dok ne ubijemo Pavla;

\VS{15}sad dakle vi sa saborom kažite vojvodi da ga sutra svede k vama, kao da biste hteli doznati bolje za njega; a mi smo gotovi da ga ubijemo pre nego se on približi.


\par }{\PP \VS{16}A sin sestre Pavlove čuvši ovu zasedu dođe i uđe u logor i kaza Pavlu.

\VS{17}A Pavle dozvavši jednog od kapetana reče: Ovo momče odvedi k vojvodi, jer ima nešto da mu kaže.

\VS{18}A on ga uze i dovede k vojvodi, i reče: Sužanj Pavle dozva me i zamoli da ovo momče dovedem k tebi koje ima nešto da ti govori.

\VS{19}A vojvoda uzevši ga za ruku, i otišavši nasamo, pitaše ga: Šta je što imaš da mi kažeš?

\VS{20}A ono reče: Jevreji dogovoriše se da te zamole da sutra svedeš Pavla k njima na skupštinu, kao da bi hteli bolje ispitati za njega;

\VS{21}ali ti ih nemoj poslušati, jer ga čekaju od njih više od četrdeset ljudi koji su se zakleli da neće ni jesti ni piti dokle ga ne ubiju; i sad su gotovi, i čekaju tvoje obećanje.

\VS{22}A vojvoda onda otpusti momče zapovedivši mu: Nikom ne kazuj da si mi ovo javio.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{23}I dozvavši dvojicu od kapetana reče: Pripravite mi dvesta vojnika da idu do Ćesarije, i sedamdeset konjika i dvesta strelaca, po trećem satu noći.

\VS{24}I neka dovedu konje da posade Pavla, i da ga prate do Filiksa sudije.

\VS{25}I napisa poslanicu u kojoj ovako govoraše:


\par }{\PP \VS{26}Od Klaudija Lisije čestitom Filiksu pozdravlje.

\VS{27}Čoveka ovog uhvatiše Jevreji i hteše da ga ubiju; ja pak dođoh s vojnicima i oteh ga doznavši da je Rimljanin.

\VS{28}I želeći doznati uzrok za koji ga krive svedoh ga na njihovu skupštinu.

\VS{29}Tada nađoh da ga krive za pitanja zakona njihovog, a da nema nikakve krivice koja zaslužuje smrt ili okove.

\VS{30}I doznavši ja ugovor jevrejski o glavi ovog čoveka odmah ga poslah k tebi zapovedivši i suparnicima njegovim da pred tobom kažu šta imaju na nj. Zdrav budi!


\par }{\PP \VS{31}A vojnici onda, kao što im se zapovedi, uzeše Pavla i odvedoše ga noću u Antipatridu.

\VS{32}A sutradan ostavivši konjike da idu s njim, vratiše se u logor.

\VS{33}A oni došavši u Ćesariju, predaše poslanicu sudiji i izvedoše Pavla preda nj.

\VS{34}A sudija pročitavši poslanicu zapita odakle je; i doznavši da je iz Kilikije

\VS{35}reče: Ispitaću te kad suparnici tvoji dođu. I zapovedi da ga čuvaju u dvoru Irodovom.




\par }\Chap{24}{\SH Pavle pred sudijom Filiksom.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A posle pet dana siđe poglavar sveštenički Ananija sa starešinama i s ritorom nekim Tertulom, koji iziđoše pred sudiju protiv Pavla.

\VS{2}A kad njega dozvaše, poče Tertul tužiti ga govoreći:

\par }{\PP Što živimo pod tobom u velikom miru, i pravice koje se ovom narodu čine tvojim promišljanjem,

\VS{3}u svakom događaju i svuda, čestiti Filikse! Primamo sa svakom zahvalnošću.

\VS{4}Ali da ti mnogo ne dosađujem, molim te da nas ukratko poslušaš sa svojom krotošću.

\VS{5}Jer nađosmo ovog čoveka da je kuga, i podiže bunu protiv sviju Jevreja po vasionom svetu, i da je kolovođa jeresi nazaretskoj;

\VS{6}koji se usudi i crkvu poganiti; koga mi i uhvatismo, i htesmo da mu sudimo po zakonu svom.

\VS{7}Ali dođe Lisija vojvoda, i ote ga iz naših ruku na veliku silu, i posla k tebi,

\VS{8}zapovedivši i nama, koji ga tužimo, da idemo k tebi; a od njega možeš sam ispitavši doznati za sve ovo za šta ga mi tužimo.


\par }{\PP \VS{9}A i Jevreji se složiše govoreći da je ovo tako.


\par }{\PP \VS{10}A Pavle odgovori kad mu namaže sudija da govori:

\par }{\PP Znajući od mnogo godina da si ti pravedni sudija ovom narodu, slobodno odgovaram za sebe:

\VS{11}Ti možeš doznati da nema više od dvanaest dana kako ja iziđoh u Jerusalim da se pomolim Bogu,

\VS{12}i niti me u crkvi nađoše da kome govorim, ili bunu da činim u narodu, ni po zbornicama, ni u gradu,

\VS{13}niti oni mogu posvedočiti šta tebi sad na mene govore.

\VS{14}Ovo ti pak priznajem da u putu, koji ovi nazivaju jeres, tako služim Bogu otačkom, verujući sve što je napisano u zakonu i u prorocima,

\VS{15}i imajući nadanje na Boga da će biti vaskrsenje mrtvima, i pravednicima i grešnicima, koje i sami ovi čekaju.

\VS{16}A za ovo se i ja trudim da imam čistu savest svagda i pred Bogom i pred ljudima.

\VS{17}I posle mnogo godina dođoh i donesoh milostinju narodu svom i prinose.

\VS{18}U tome me nađoše očišćenog u crkvi, ni s narodom, ni s vikom.

\VS{19}A imaju i Jevreji neki iz Azije kojima je trebalo da dođu preda te, i da se tuže ako imaju šta na me.

\VS{20}Ili ovi sami neka kažu, ako su našli na meni kakvu krivicu, kad sam stajao na skupštini,

\VS{21}osim jednog ovog glasa kojim povikah stojeći među njima: Za vaskrsenje mrtvih dovedoste me danas na sud.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{22}A kad Filiks ču ovo, odgodi im znajući vrlo dobro za ovaj put i reče: Kad dođe Lisija vojvoda, izvideću vašu stvar.

\VS{23}A kapetanu zapovedi da se čuva Pavle, i da mu se olakša, i nijednom od njegovih da se ne zabranjuje posluživati ga ili dolaziti k njemu.


\par }{\PP \VS{24}A posle nekoliko dana dođe Filiks sa Drusilom ženom svojom, koja beše Jevrejka, i dozva Pavla da čuje od njega veru u Hrista Isusa.

\VS{25}A kad Pavle govoraše o pravdi i čistoti i o sudu koji će biti, uplaši se Filiks i odgovori: Idi zasad; a kad uzimam kad, dozvaću te.

\VS{26}A uz to se i nadaše da će mu Pavle dati novaca da bi ga pustio; zato ga i često dozivaše i razgovaraše se s njim.

\VS{27}A kad se navršiše dve godine, izmeni Filiksa Porkije Fist. A Filiks, hoteći Jevrejima učiniti na volju, ostavi Pavla u sužanjstvu.




\par }\Chap{25}{\SH Pavle pred sudijom Fistom poziva se na ćesara. Predstavljen caru Agripi.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A Fist onda primivši vlast posle tri dana iziđe iz Ćesarije u Jerusalim.

\VS{2}Onda glavari sveštenički i starešine jevrejske tužiše mu se na Pavla, i moljahu ga,

\VS{3}ištući milosti protiv njega, da ga pošalje u Jerusalim; i naređivahu zasedu da ga ubiju na putu.

\VS{4}A Fist odgovori da se Pavle čuva u Ćesariji, a i on će sam skoro onamo da ide:

\VS{5}Koji dakle mogu od vas, reče, neka idu sa mnom, i ako ima kakva krivica na tom čoveku neka ga tuže.


\par }{\PP \VS{6}A pošto bi u njih ne više od deset dana, siđe u Ćesariju, i sutradan sedavši na sudijsku stolicu zapovedi da dovedu Pavla.

\VS{7}A kad ga dovedoše, stadoše unaokolo Jevreji koji behu došli iz Jerusalima, i mnoge teške krivice iznošahu na Pavla, kojih ne mogahu posvedočiti,

\VS{8}kad se on odgovaraše: Niti zakonu jevrejskom, ni crkvi, ni ćesaru šta sagreših.

\VS{9}Ali Fist, hoteći Jevrejima učiniti na volju, odgovori Pavlu i reče: Hoćeš da ideš gore u Jerusalim i onde da ti sudim za to?

\VS{10}A Pavle reče: Ja stojim na sudu ćesarevom, ovde treba da mi se sudi: Jevrejima ništa nisam skrivio, kao što i ti najbolje znaš.

\VS{11}Ako li sam skrivio, ili učinio šta što zaslužuje smrt, ne marim umreti; ako li pak ništa nema na meni šta ovi na mene potvoraju, niko me ne može njima predati. Ćesaru idem.

\VS{12}Tada Fist, pogovorivši sa savetnicima, odgovori: Ćesaru reče da hoćeš: ćesaru ćeš poći.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{13}A pošto prođe nekoliko dana, Agripa car i Vernikija siđoše u Ćesariju da pohode Fista.

\VS{14}I budući da onde mnogo dana ostaše, kaza Fist caru za Pavla govoreći: Čoveka jednog ostavio je Filiks u tamnici,

\VS{15}za kog, kad ja bijah u Jerusalimu, iziđoše preda me glavari sveštenički i starešine jevrejske moleći da ga osudim.

\VS{16}Ja im odgovorih da nije običaj u Rimljana da se pre pokloni kakav čovek na smrt dok se optuženi ne suoči s onima koji ga tuže, i ne primi mesto da odgovara za svoju krivicu.

\VS{17}A kad se oni ovde sastaše, nikakvog odlaganja ne učinih, i sutradan sedavši na sudijsku stolicu zapovedih da dovedu čoveka.

\VS{18}A oko njega stavši suparnici ni jedne krivice koje ja mišljah ne iznesoše.

\VS{19}Nego imahu protiv njega nekakva pitanja o svom sujeverju, i o nekakvom Isusu, koji je umro pa Pavle govoraše da je živ.

\VS{20}A ja ne znajući u ovom poslu šta ću činiti, rekoh bi li hteo ići u Jerusalim i onamo da mu se sudi za ovo.

\VS{21}A kad Pavle reče da ga čuvamo do suda Avgustovog, zapovedih da ga čuvaju dokle ga pošaljem k ćesaru.

\VS{22}A Agripa reče Fistu: i ja bih rad čuti tog čoveka. A on reče: Sutra ćeš ga čuti.


\par }{\PP \VS{23}Sutradan pak, kad Agripa i Vernikija dođoše s velikim ponosom, i uđoše u sudnicu s vojvodama i sa starešinama onog grada, i kad zapovedi Fist, dovedoše Pavla.

\VS{24}I reče Fist: Agripa care! I svi koji ste s nama! Vidite ovog za kog mi sve mnoštvo Jevreja dosađivaše i u Jerusalimu i ovde, vičući da ne valja da on više živi.

\VS{25}A ja doznavši da on ništa nije učinio što zaslužuje smrt, a i on sam reče da će da ide k svetlom ćesaru, namislih da ga pošaljem,

\VS{26}za kog nemam šta upravo pisati gospodaru. Zato ga i dovedoh pred vas, a osobito preda te, Agripa care, da bih, pošto bude ispitivanje, imao šta pisati.

\VS{27}Jer mi se čini ludo sužnja poslati, a krivice njegove ne javiti.




\par }\Chap{26}{\SH Pavle se brani pred Fistom i carem Agripom. Obojica uviđaju da Pavle nije kriv.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A Agripa reče Pavlu: Dopušta ti se da govoriš sam za se. Onda Pavle pruživši ruku odgovaraše:


\par }{\PP \VS{2}Za sreću svoju držim, care Agripa, što se danas pred tobom odgovaram za sve što me potvoraju Jevreji,

\VS{3}a najviše što znam da ti poznaješ sve jevrejske običaje i prepiranja. Zato te molim da me poslušaš milostivo.


\par }{\PP \VS{4}Moje dakle življenje od mladosti, koje je isprva bilo među narodom mojim u Jerusalimu, znadu svi Jevreji.

\VS{5}Kako me znadu isprva, ako hoće posvedočiti, da po poznatoj jeresi naše vere živeh farisejski.

\VS{6}I sad stojim pred sudom za nadanje obećanja koje Bog obreče očevima našim,

\VS{7}kome se svi dvanaest kolena naših jednako dan i noć služeći nadaju da će doći. Za ovo nadanje optužen sam, care Agripa, od Jevreja.

\VS{8}Šta? Zar vi mislite da se ne može verovati da Bog mrtve podiže?


\par }{\PP \VS{9}Tako i ja mišljah da mi valja mnoga zla činiti protiv imena Isusa Nazarećanina,

\VS{10}kao što i učinih u Jerusalimu; i mnoge od svetih ja zatvarah u tamnice, primivši vlast od glavara svešteničkih; i kad ih ubijahu, pristajah na sud.

\VS{11}I po svim zbornicama mučeći ih često, nagonjah da hule na Isusa; i odviše mrzeći na njih gonjah ih tja i do tuđih gradova.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{12}Za koje idući u Damask s vlašću i zapovešću od glavara svešteničkih,

\VS{13}u podne, care, videh na putu s neba svetlost veću od sijanja sunčanog, koja obasja mene i one što iđahu sa mnom.

\VS{14}A kad mi svi padosmo na zemlju, čuh glas gde govori meni i kazuje jevrejskim jezikom:
{\WJ{Savle! Savle! Zašto me goniš? Teško ti je protivu bodila praćati se.}}

\VS{15}A ja rekoh: Ko si Ti, Gospode? A On reče:
{\WJ{Ja sam Isus, kog ti goniš;}}

\VS{16}{\WJ{nego ustani i stani na noge svoje; jer ti se zato javih da te učinim slugom i svedokom ovome što si video i što ću ti pokazati,}}

\VS{17}{\WJ{izbavljajući te od naroda jevrejskog i od neznabožaca, kojima ću te poslati,}}

\VS{18}{\WJ{da im otvoriš oči da se obrate od tame k videlu i od oblasti sotonine k Bogu, da prime oproštenje greha i dostojanje među osvećenima verom mojom.}}


\par }{\PP \VS{19}Zato, care Agripa! Ne bih nepokoran nebeskoj utvari;

\VS{20}nego najpre onima koji su u Damasku i u Jerusalimu, potom i po svoj zemlji jevrejskoj, i neznabošcima propovedah da se pokaju, i da se obrate k Bogu čineći dela dostojna pokajanja.

\VS{21}Zato me Jevreji uhvatiše u crkvi i hteše da me raskinu.

\VS{22}Ali dobivši pomoć Božju stojim do samog ovog dana, i svedočim i malom i velikom, ne kazujući ništa osim što proroci kazaše da će biti, i Mojsije:

\VS{23}Da će Hristos postradati, i da će biti prvi iz vaskrsenja mrtvih i propovedati videlo narodu jevrejskom i neznabošcima.


\par }{\PP \VS{24}A kad on ovo odgovaraše, reče Fist velikim glasom: Zar luduješ, Pavle? Mnoge te knjige izvode iz pameti.

\VS{25}A on reče: Ne ludujem, čestiti Fiste, nego reči istine i razuma kazujem.

\VS{26}Jer za ovo zna car, kome i govorim slobodno; jer ne verujem da mu je šta od ovog nepoznato; jer ovo nije bilo u uglu.

\VS{27}Veruješ li, care Agripa, prorocima? Znam da veruješ.

\VS{28}A Agripa reče Pavlu: Još malo pa ćeš me nagovoriti da budem hrišćanin.

\VS{29}A Pavle reče: Molio bih Boga i za malo i za mnogo da bi ne samo ti nego i svi koji me slušaju danas bili takvi kao i ja što sam, osim okova ovih.


\par }{\PP \VS{30}I kad on ovo reče, usta car i sudija i Vernikija, i koji seđahu s njima,

\VS{31}i otišavši razgovarahu se među sobom govoreći: Ovaj čovek nije učinio ništa što zaslužuje smrt ili okove.

\VS{32}A Agripa reče Fistu: Ovaj čovek mogaše biti pušten da ne reče da hoće k ćesaru. I tako sudija namisli da ga pošalje k ćesaru.




\par }\Chap{27}{\SH Pavla kao sužnja sprovode u Rim. Brodolom i spasenje. Dolazak na Melit.
\par }
{\PP \VerseOne{1}I kao što bi određeno da idemo u Talijansku, predaše i Pavla i druge neke sužnje kapetanu, po imenu Juliju, od ćesareve čete.

\VS{2}A kad uđosmo u lađu adramitsku da plovimo u azijska mesta, otiskosmo se; i s nama beše Aristarh Makedonac iz Soluna.

\VS{3}I drugi dan dođosmo u Sidon. I Julije držaše Pavla lepo, i dopusti mu da odlazi k svojim prijateljima i da ga poslužuju.

\VS{4}I odande odvezavši se doplovismo u Kipar, jer vetrovi behu protivni.

\VS{5}I preplovivši pučinu kilikijsku i pamfilijsku dođosmo u Miru likijsku.

\VS{6}I onde našavši kapetan lađu aleksandrijsku koja plovi u Talijansku, metnu nas u nju.

\VS{7}I plovivši mnogo dana sporo, i jedva došavši prema Knidu, jer nam vetar ne davaše, doplovismo pod Krit kod Salmone.

\VS{8}I jedva se vozeći pored kraja, dođosmo na jedno mesto koje se zove Dobra Pristaništa, kod kog blizu beše grad Laseja.


\par }{\PP \VS{9}A pošto prođe mnogo vremena, i već plovljenje ne beše bez straha, jer i post već beše prošao, savetovaše Pavle

\VS{10}govoreći im: Ljudi! Vidim da će plovljenje biti s mukom i velikom štetom ne samo tovara i lađe nego i duša naših.

\VS{11}Ali kapetan posluša većma krmanoša i gospodara od lađe negoli Pavlove reči.

\VS{12}A ne budući pristanište zgodno za zimovnik, savetovahu mnogi da se odvezu odande, ne bi li kako mogli doći do Finika, i onde da zimuju u pristaništu kritskom, koje gleda k jugu i k zapadu.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{13}I kad dunu jug, mišljahu da im se volja ispuni, i podignuvši jedra plovljahu pokraj Krita.

\VS{14}Ali ne zadugo potom dunu, nasuprot njemu, buran vetar koji se zove Evroklidon.

\VS{15}A kad se lađa ote, i ne mogaše se vetru protiviti, predadosmo je valovima i nošahu nas.

\VS{16}A kad prođosmo mimo jedno ostrvo koje se zove Klauda, jedva mogosmo udržati čamac,

\VS{17}koji izvukavši, svakojako pomagahu, te ga privezasmo odozgo za lađu; a bojeći se da ne udari na prud, spustismo jedra, i tako se plavljasmo.

\VS{18}A kad nam veoma dosađivaše bura sutradan izbacivahu tovare.

\VS{19}I u treći dan svojim rukama izbacismo alat lađarski.

\VS{20}A kad se ni sunce ni zvezde za mnogo dana ne pokazaše, i bura ne mala navalila, beše propala sva nada da ćemo se izbaviti.


\par }{\PP \VS{21}I kad se zadugo nije jelo, onda Pavle stavši preda njih reče: Trebaše dakle, o ljudi! Poslušati mene, i ne otiskivati se od Krita, i ne imati ove muke i štete.

\VS{22}I evo sad vas molim da budete dobre volje: jer nijedna duša od vas neće propasti osim lađe;

\VS{23}jer u ovu noć stade preda me anđeo Boga kog sam ja i kome služim,

\VS{24}govoreći: Ne boj se, Pavle! Valja ti doći pred ćesara; i evo ti darova Bog sve koji se voze s tobom.

\VS{25}Zato ne bojte se, ljudi; jer verujem Bogu da će tako biti kao što mi bi rečeno.

\VS{26}Ali valja nam doći na jedno ostrvo.


\par }{\PP \VS{27}A kad bi četrnaesta noć, i mi se u ponoći plavljasmo po adrijanskoj pučini, pomisliše lađari da se približuju k nekakvoj zemlji.

\VS{28}I izmerivši dubinu nađoše dvadeset hvati; i prošavši malo opet izmeriše, i nađoše petnaest hvati.

\VS{29}Onda bojeći se da kako ne udare na prudovita mesta baciše sa stražnjeg kraja lađe četiri lengera, pa se moljasmo Bogu da svane.

\VS{30}A kad lađari gledahu da pobegnu iz lađe, i spustiše čamac u more izgovarajući se kao da hoće s prednjeg kraja da spuste lengere,

\VS{31}reče Pavle kapetanu i vojnicima: Ako ovi ne ostanu u lađi, vi ne možete živi ostati.

\VS{32}Tada vojnici odrezaše uža na čamcu i pustiše ga te pade.


\par }{\PP \VS{33}A kad htede da svane, moljaše Pavle sve da jedu, govoreći: Četrnaesti je dan danas kako čekate i ne jedući živite ništa ne okusivši.

\VS{34}Zato vas molim da jedete: jer je to za vaše zdravlje. A ni jednom od vas dlaka s glave neće otpasti.

\VS{35}I rekavši ovo uze hleb, i dade hvalu Bogu pred svima, i prelomivši stade jesti.

\VS{36}Onda se svi razveselivši i oni jedoše.

\VS{37}A u lađi beše nas duša svega dvesta i sedamdeset i šest.

\VS{38}I nasitivši se jela, olakšaše lađu izbacivši pšenicu u more.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{39}A kad bi dan ne poznavahu zemlje; nego ugledaše nekakav zaliv s peskom, na koji se dogovoriše ako bude moguće, da izvuku lađu.

\VS{40}I podignuvši lengere vožahu se po moru, i odrešivši uža na krmama, i raširivši malo jedro prema vetriću koji duvaše, vožasmo se kraju.

\VS{41}A kad dođosmo kao na jedan jezik, gde se more kao razdeljuje, nasadi se lađa; i prednji kraj, koji se nasadi, osta tvrd da se ne može pomaknuti, a krma se razbijaše od sile valova.

\VS{42}A vojnici se dogovoriše da pobiju sužnje, da koji ne ispliva i ne uteče.

\VS{43}Ali kapetan želeći sačuvati Pavla zabrani njihov dogovor, i zapovedi onima koji znahu plivati da iskoče najpre, i da iziđu na zemlju;

\VS{44}a ostali jedni na daskama a jedni na čemu od lađe. I tako iziđoše svi živi na zemlju.




\par }\Chap{28}{\SH Prijateljski prijem na Melitu (sada Malta). Pavlovo čudo, dolazak u Rim i propoved.
\par }
{\PP \VerseOne{1}I kad iziđoše srećno iz lađe, tada razumeše da se ostrvo zove Melit.

\VS{2}A divljaci činjahu nam ne malu ljubav, jer naložiše oganj i primiše nas sve zbog dažda koji iđaše, i zbog zime.

\VS{3}A Pavle zgrabivši gomilu granja naloži na oganj, i izišavši zmija od vrućine skoči mu na ruku.

\VS{4}I kad videše divljaci zmiju gde visi o ruci njegovoj, govorahu jedan drugom: Jamačno je ovaj čovek krvnik, kog izbavljenog od mora sud Božji ne ostavi da živi.

\VS{5}A on otresavši zmiju u oganj ne bi mu ništa zlo.

\VS{6}A oni čekahu da on oteče ili ujedanput da padne mrtav. A kad zadugo čekaše, i videše da mu ništa zlo ne bi, promeniše se, i govorahu da je on bog.


\par }{\PP \VS{7}A naokolo oko onog mesta behu sela poglavara od ostrva po imenu Poplija, koji nas primi i ugosti ljubazno tri dana.

\VS{8}A dogodi se da otac Poplijev ležaše od groznice i od srdobolje, kome ušavši Pavle pomoli se Bogu i metnu ruke svoje na nj i isceli ga.

\VS{9}A kad to bi, dolažahu i drugi koji behu bolesni na ostrvu onom, i isceljivahu se.

\VS{10}I poštovahu nas velikim častima; i kad pođosmo, spremiše nam što je od potrebe.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{11}A posle tri meseca odvezosmo se na lađi aleksandrijskoj, koja je bila prezimila na ostrvu, i behu na njoj napisani Dioskuri.

\VS{12}I doplovivši u Sirakuzu ostasmo onde tri dana.

\VS{13}A odande otplovivši dođosmo u Rigiju; i posle jednog dana kad dunu jug, dođosmo drugi dan u Potiole.

\VS{14}Onde nađemo braću, i oni nas zamole te ostanemo kod njih sedam dana; i tako pođosmo u Rim.

\VS{15}I odande čuvši braća za nas iziđoše nam na susret sve do Apijeva pazara i tri krčme. I kad ih vide Pavle, dade hvalu Bogu, i oslobodi se.

\VS{16}A kad dođosmo u Rim, kapetan predade sužnje vojvodi. Ali se Pavlu dopusti da živi gde hoće s vojnikom koji ga čuvaše.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{17}A posle tri dana Pavle sazva starešine jevrejske. I kad se oni skupiše, govoraše im: Ljudi braćo! Ja ništa ne učinih protivno narodu ili običajima otačkim; i Jerusalimljani predaše me kao sužnja u ruke Rimljanima,

\VS{18}koji izvidevši za mene hteše da me puste, jer se ne nađe na meni nijedna smrtna krivica.

\VS{19}Ali kad Judejci govorahu nasuprot, natera me nevolja da se ištem pred ćesara, ne kao da bih svoj narod imao šta tužiti.

\VS{20}Toga radi uzroka zamolih vas da se vidimo i da se razgovorimo; jer nade radi Izrailjeve okovan sam u ovo gvožđe.

\VS{21}A oni mu rekoše: Mi niti primismo pisma za te iz Judeje; niti dođe ko od braće da javi ili da govori šta zlo za tebe.

\VS{22}Nego molimo da čujemo od tebe šta misliš; jer nam je poznato za ovu jeres da joj se svuda nasuprot govori.


\par }{\PP \VS{23}I odredivši mu dan dođoše k njemu u gostionicu mnogi; kojima kazivaše svedočeći carstvo Božje i uveravajući ih za Isusa iz zakona Mojsijevog i iz proroka od jutra do samog mraka.

\VS{24}I jedni verovahu onome što govoraše a jedni ne verovahu.

\VS{25}A budući nesložni među sobom, odlažahu kad reče Pavle jednu reč: Dobro kaza Duh Sveti preko proroka Isaije očevima našim


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{26}Govoreći:

\par }{\Q Idi k narodu ovome i kaži:

\par }{\Q Ušima ćete čuti i nećete razumeti;

\par }{\QB i očima ćete gledati i nećete videti.


\par }{\Q \VS{27}Jer odrveni srce ovog naroda,

\par }{\QB i ušima teško čuju,

\par }{\Q i očima svojim zažmuriše

\par }{\QB da kako ne vide očima,

\par }{\Q i ušima ne čuju,

\par }{\QB i da se ne obrate da ih iscelim.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{28}Da vam je dakle na znanje da se neznabošcima posla spasenje Božje, oni će i čuti.

\VS{29}I kad on ovo reče, otidoše Jevreji prepirući se među sobom.


\par }{\PP \VS{30}A Pavle ostade pune dve godine o svom trošku, i dočekivaše sve koji mu dolažahu,

\VS{31}propovedajući carstvo Božje, i učeći o Gospodu našem Isusu Hristu slobodno, i niko mu ne branjaše.


\par }