2
Дужни смо да Христову реч слушамо. Христов пут води слави кроз страдање.
1 Тога ради ваља нам већма пазити на речи које слушамо, да како не отпаднемо. 2 Јер ако је оно што је говорено преко анђела утврђено, и сваки преступак и оглушак праведну плату примио: 3 Како ћемо побећи на маривши за толико спасење? Које поче Господ проповедати, и они који су чули потврдише међу нама, 4 кад и Бог посведочи и знацима и чудесима и различитим силама, и Духа Светог раздељивањем по својој вољи.
5 Јер Бог не покори анђелима васиони свет, који иде и о коме говоримо. 6 Али неко посведочи негде говорећи:
Шта је човек да га се опоменеш,
или син човечији да га обиђеш?
7 Умалио си га малим нечим од анђела,
славом и части венчао си га,
и поставио си га над делима руку својих:
8 Све си покорио под ноге Његове.
А кад Му покори све, ништа не остави Њему непокорено; али сад још не видимо да Му је све покорено. 9 А умањеног малим чим од анђела видимо Исуса, који је за смрт што поднесе венчан славом и части, да би по благодати Божијој за све окусио смрт.
10 Јер приликоваше Њему за ког је све и кроз ког је све, који доведе многе синове у славу, да доврши Поглавара спасења њиховог страдањем. 11 Јер и Онај који освећује, и они који се освећују, сви су од Једног; заради тог узрока не стиди се назвати их браћом 12 говорећи:
Објавићу име Твоје браћи својој,
и посред цркве запеваћу Те.
13 И опет:
Ја ћу се у Њега уздати.
И опет:
Ево ја и деца моја коју ми је дао Бог.
14 Будући, пак, да деца имају тело и крв, тако и Он узе део у томе, да смрћу сатре оног који има државу смрти, то јест ђавола; 15 и да избави оне који год од страха смрти у свему животу бише робови. 16 Јер се заиста не примају анђели, него се прима семе Авраамово. 17 Зато беше дужан у свему да буде као браћа, да буде милостив и веран поглавар свештенички пред Богом, да очисти грехе народне. 18 Јер у чему пострада и искушан би у ономе може помоћи и онима који се искушавају.