7
Данило у сну види четири светска царства и вечно царство сина човечијег.
1 Прве године Валтасара, цара вавилонског, усни Данило сан и виде утвару главе своје на постељи; тада написа сан и приповеди укратко. 2 Данило проговори и рече: Видех у утвари својој ноћу, а то четири ветра небеска ударише се на великом мору. 3 И четири велике звери изиђоше из мора, свака другачија. 4 Прва беше као лав, и имаше крила орлова; гледах докле јој се крила поскубоше и подиже се са земље и стаде на ноге као човек, и срце људско даде јој се. 5 Потом, гле, друга звер беше као медвед, и стаде с једне стране, и имаше три ребра у устима међу зубима својим, и говораше јој се: Устани, једи много меса. 6 Потом видех, и гле, друга, као рис, имаше на леђима четири крила као птица, и четири главе имаше звер, и даде јој се власт. 7 Потом видех у утварама ноћним, и гле, четврта звер, које се требаше бојати, страшна и врло јака, и имаше велике зубе гвоздене, јеђаше и сатираше, и гажаше ногама остатак, и разликоваше се од свих звери пређашњих, и имаше десет рогова. 8 Гледах рогове, и гле, други мали рог израсте међу онима, а три прва рога ишчупаше се пред њим; и гле, очи као очи човечије беху на том рогу, и уста која говораху велике ствари.
9 Гледах докле се поставише престоли,
и старац седе,
на коме беше одело бело као снег,
и коса на глави као чиста вуна,
престо Му беше као пламен огњени,
точкови Му као огањ разгорео.
10 Река огњена излажаше и течаше испред Њега,
хиљада хиљада служаше Му,
и десет хиљада по десет хиљада стајаху пред Њим;
суд седе,
и књиге се отворише.
11 Тада гледах ради гласа великих речи које говораше онај рог; и гледах докле не би убијена звер и тело јој се рашчини и даде се да изгори огњем. 12 И осталим зверима узе се власт, јер дужина животу беше им одређена до времена и до рока.
13 Видех у утварама ноћним,
и гле, као Син човечији иђаше са облацима небеским,
и дође до старца и стаде пред Њим.
14 И даде Му се власт и слава и царство
да Му служе сви народи и племена и језици;
власт је Његова власт вечна, која неће проћи,
и царство се Његово неће расути.
15 Мени Данилу пренеможе дух мој у телу мом, и утваре главе моје узнемирише ме. 16 Приступих к једном од оних који стајаху онде, и замолих га за истину од свега тога. И проговори ми и каза ми шта то значи: 17 Ове четири велике звери јесу четири цара, који ће настати на земљи. 18 Али ће свеци Вишњег преузети царство, и држаће царство на век и довека.
19 Тада зажелех знати истину о четвртој звери, која се разликоваше од свих и беше врло страшна, и имаше зубе гвоздене и нокте бронзане, и јеђаше и сатираше, а остатак ногама гажаше, 20 и о десет рогова шта јој беху на глави, и о другом који израсте и три отпадоше пред њим, о рогу који имаше очи и уста која говораху велике ствари и беше по виђењу већи од других. 21 Гледах, и тај рог војеваше са свецима и надвлађиваше их, 22 докле дође старац, и даде се суд свецима Вишњег, и приспе време да свеци преузму царство.
23 Овако рече:
Четврта звер биће четврто царство на земљи,
које ће се разликовати од свих царстава,
и изјешће сву земљу и погазити и сатрти.
24 И десет рогова јесу десет царева,
који ће настати из тог царства,
а после њих настаће други,
и он ће се разликовати од пређашњих,
и покориће три цара.
25 И говориће речи на Вишњег,
и потираће свеце Вишњег,
и помишљаће да промени времена и законе;
и даће му се у руке
за време и за времена и за по времена.
26 Потом ће сести суд,
и узеће му се власт,
те ће се истребити и затрти сасвим.
27 А царство и власт и величанство царско под свим небом
даће се народу светаца Вишњег;
Његово ће царство бити вечно царство,
и све ће власти Њему служити и слушати Га.
28 Овде је крај овој речи. А мене, Данила врло узнемирише мисли моје, и лице ми се све промени; али реч сачувах у срцу свом.