5
Молитве угњетеног народа за милост и помоћ.
1 Опомени се, Господе, шта нас задеси;
погледај и види срамоту нашу.
2 Наследство наше привали се туђинцима,
домови наши иностранцима.
3 Постасмо сироте, без оца,
матере наше као удовице.
4 Своју воду пијемо за новце,
своја дрва купујемо.
5 На врату нам је јарам, и гоне нас;
уморени немамо одмора.
6 Пружамо руку к Мисирцима и Асирцима,
да се наситимо хлеба.
7 Оци наши згрешише, и нема их,
а ми носимо безакоња њихова.
8 Робови нам господаре,
нема никога да избави из руку њихових.
9 Са страхом за живот свој од мача
у пустињи доносимо себи хлеб.
10 Кожа нам поцрне као пећ од љуте глади.
11 Срамоте жене на Сиону
и девојке по градовима Јудиним.
12 Кнезове вешају својим рукама,
не поштују лице старачко.
13 Младиће узимају под жрвње,
и деца падају под дрвима.
14 Стараца нема више на вратима,
ни младића на певању.
15 Неста радости срцу нашем,
игра наша претвори се у жалост.
16 Паде венац с главе наше;
тешко нама, што згрешисмо!
17 Стога је срце наше жалосно,
стога очи наше потамнеше,
18 Са горе Сиона, што опусте,
и лисице иду по њој.
19 Ти, Господе, остајеш довека,
престо Твој од колена до колена.
20 Зашто хоћеш да нас заборавиш довека,
да нас оставиш задуго?
21 Обрати нас, Господе, к себи, и обратићемо се;
понови дане наше како беху пре.
22 Јер еда ли ћеш нас сасвим одбацити
и гневити се на нас веома?