Псалам 142
Душа у великом страху уздише и тражи помоћ Божију.
(1. Самуилова 24:3)
Наук Давидов. Молитва, кад беше у пећини.
1 Гласом својим ка Господу вичем,
гласом својим Господу се молим.
2 Изливам пред Њим мољење своје,
тугу своју пред Њим казујем,
3 Кад изнемогне у мени дух мој.
Ти знаш стазу моју.
На путу, којим ходим,
сакрише ми замку.
4 Погледам надесно,
и видим да ме нико не зна;
нестаде ми уточишта,
нико не мари за душу моју.
5 Вичем к Теби, Господе;
велим: Ти си уточиште моје,
део мој на земљи живих.
6 Чуј тужњаву моју;
јер се мучим веома.
Избави ме од оних који ме гоне,
јер су јачи од мене.
7 Изведи из тамнице душу моју,
да славим име Твоје.
Око мене ће се скупити праведници,
кад ми учиниш добро.