10
Анђео с књигом коју је Јован појео. Седам громова.
1 И видех другог анђела јаког где силази с неба, који беше обучен у облак, и дуга беше на глави његовој, и лице његово беше као сунце, и ноге његове као стубови огњени; 2 и имаше у руци својој књижицу отворену, и метну ногу своју десну на море, а леву на земљу. 3 И повика гласом великим, као лав кад риче; и кад он повика, говораше седам громова гласове своје. 4 И кад говорише седам громова гласове своје, хтедох да пишем, и чух глас с неба који ми говори: Запечати шта говорише седам громова, и ово не пиши. 5 И анђео ког видех где стоји на мору и на земљи, подиже руку своју к небу, 6 и закле се Оним који живи ва век века, који сазда небо и шта је на њему, и земљу и шта је на њој, и море и шта је у њему, да времена већ неће бити; 7 него у дане гласа седмог анђела кад затруби, онда ће се свршити тајна Божија, као што јави својим слугама пророцима.
8 И глас који чух с неба, опет проговори са мном и рече: Иди и узми књижицу отворену из руке оног анђела што стоји на мору и на земљи. 9 И отидох к анђелу, и рекох му: Дај ми књижицу. И рече ми: Узми и изједи је; и горка ће бити у трбуху твом, али у устима биће ти слатка као мед. 10 И узех књижицу из руке анђелове, и изједох је; и беше у устима мојим као мед слатка, а кад је изједох, беше горка у трбуху мом. 11 И рече ми: Ваља ти опет пророковати народима и племенима и језицима и царевима многима.