3
Пророкова молитва пуна радосног поуздања.
1 Молитва пророка Авакума; за певање.
2 Господе, чух реч Твоју,
и уплаших се;
Господе, дело своје усред година сачувај у животу,
усред година објави га,
у гневу сети се милости.
3 Бог дође од Темана
и Светац с горе Фарана;
слава Његова покри небеса
и земља се напуни хвале Његове.
4 Светлост Му беше као сунце,
зраци излажаху Му из руку,
и онде беше сакривена сила Његова.
5 Пред Њим иђаше помор,
и живо угљевље иђаше испод ногу Његових.
6 Стаде, и измери земљу,
погледа и разметну народе,
распадоше се вечне горе,
слегоше се хумови вечни;
путеви су Му вечни.
7 Видех шаторе етиопске у муци,
устрепташе завеси земљи мадијанској.
8 Еда ли се на реке разгневи Господ?
Еда ли се на реке распали гнев Твој?
На море јарост Твоја,
кад си појездио на коњима својим
и на колима својим за спасење?
9 Помоли се лук Твој
као што си се заклео племенима;
раздро си земљу за реке.
10 Видеше Те горе и уздрхташе,
поводањ навали;
бездана пусти глас свој,
увис подиже руке своје.
11 Сунце и месец стадоше у стану свом,
идоше према светлости Твоје стреле,
према севању сјајног копља Твог.
12 Срдито си ишао по земљи,
гневно си газио народе.
13 Изашао си на спасење народу свом,
на спасење с помазаником својим;
размрскао си главу кући безбожничкој
до врата откривши темељ.
14 Његовим копљима пробио си главу селима његовим
кад наваљиваху као вихор да ме разаспу,
радоваху се
као да ће прождрети сиромаха у потаји.
15 Ишао си по мору на коњима својим,
по гомили многе воде.
16 Чух, и утроба се моја усколеба,
усне ми уздрхташе на глас,
у кости ми уђе трулеж,
и устресох се на месту свом;
како ћу почивати у дан невоље,
кад дође на народ који ће га опустошити.
17 Јер смоква неће цвасти,
нити ће бити рода на лози виновој;
род ће маслинов преварити,
и њиве неће дати хране,
оваца ће нестати из тора,
и говеда неће бити у обору.
18 Али ћу се ја радовати у Господу,
веселићу се у Богу спасења свог.
19 Господ је Господ сила моја,
и даће ми ноге као у кошуте,
и водиће ме по висинама мојим.
Начелнику певачком уз жице моје.