5
Фараон презире Мојсија а народ још горе пати.
1 А после изађоше Мојсије и Арон пред Фараона, и рекоше му: Овако вели Господ Бог Израиљев: Пусти народ мој да ми празнују празник у пустињи. 2 Али Фараон рече: Ко је Господ да послушам глас његов и пустим Израиља? Не знам Господа, нити ћу пустити Израиља. 3 А они рекоше: Бог јеврејски срете нас; молимо ти се да отидемо три дана хода у пустињу да принесемо жртву Господу Богу свом, да не пошаље на нас помор или мач. 4 А цар мисирски рече им: Мојсије и Ароне, зашто одвлачите народ од рада његовог? Идите на свој посао. 5 Још рече Фараон: Ето, народа је много у земљи; а ви још хоћете да оставља своје послове. 6 И у исти дан заповеди Фараон настојницима над народом и управитељима његовим, и рече: 7 Од сад немојте давати народу плеву за опеке као до сада, нека иду сами и купе себи плеву. 8 А колико су опека до сад начињали толико изгоните и од сад, нити шта смањите; јер беспосличе, и зато вичу говорећи: Да идемо да принесемо жртву Богу свом. 9 Ваља навалити послове на те људе, па ће радити и неће слушати лажљиве речи.
10 И изашавши настојници народни и управитељи рекоше народу говорећи: Тако вели Фараон: Ја вам нећу давати плеву. 11 Идите сами и купите себи плеву где нађете, а од посла вам се неће попустити ништа. 12 И разиђе се народ по свој земљи мисирској да чупа стрњику место плеве. 13 А настојници наваљиваху говорећи: Свршујте послове своје колико долази на дан, као кад је било плеве. 14 И управитељи синова Израиљевих, које поставише над њима настојници Фараонови, допадаху боја, и говораше им се: Зашто ни јуче ни данас не начинисте онолико опека колико вам је одређено, као пре?
15 И отидоше управитељи синова Израиљевих, и повикаше к Фараону говорећи: Зашто чиниш тако слугама својим? 16 Плева се не даје слугама твојим, па опет кажу нам: Градите опеке. И ево бију слуге твоје, а крив је твој народ. 17 А он рече: Беспосличите, беспосличите, и зато говорите: Да идемо да принесемо жртву Господу. 18 Него идите, радите; плева вам се неће давати, а опеке да дајете на број. 19 И управитељи синова Израиљевих видеше да је зло по њих што им се каза: Да не буде опека мање на дан. 20 И отишавши од Фараона сретоше Мојсија и Арона, који изиђоше пред њих. 21 Па им рекоше: Господ нека вас види и суди, што нас омразисте Фараону и слугама његовим, и дадосте им мач у руку да нас побију.
22 И Мојсије се врати ка Господу и рече: Господе, зашто си навукао то зло на народ? Зашто си ме послао? 23 Јер откако изиђох пред Фараона и проговорих у твоје име, још горе поступа с народом овим, а Ти не избави народ свој.