2
Одашиљање Језекиља за пророка.
1 И рече ми: Сине човечји, устани на ноге да говорим с тобом. 2 И уђе у ме дух кад ми проговори, и постави ме на ноге, и слушах Оног који ми говораше. 3 И рече ми: Сине човечји, ја те шаљем к синовима Израиљевим, к народима одметничким, који се одметнуше мене; они и оци њихови бише ми неверни до овог дана. 4 К синовима тврдог образа и упорног срца шаљем те ја, па им реци: Тако вели Господ; 5 и послушали или не послушали, јер су дом одметнички, нека знају да је пророк био међу њима. 6 И ти, сине човечји, не бој их се нити се бој њихових речи, што су ти упорни и као трње и живиш међу скорпијама; не бој се њихових речи и не плаши се од њих што су дом одметнички. 7 Него им кажи речи моје, послушали или не послушали, јер су одметници.
8 Али ти, сине човечји, слушај шта ћу ти казати, не буди непокоран као тај дом непокорни; отвори уста, и поједи шта ћу ти дати. 9 И погледах, а то рука пружена к мени, и гле, у њој савијена књига. 10 И разви је преда мном, и беше исписана изнутра и споља, и беше у њој написан плач и нарицање и јаох.