22
Прича о свадби царевог сина. Новац харачки. Васкрсење. Највећа заповест. Христос је Давидов Син и Господ.
1 И одговарајући Исус опет рече им у причама говорећи: 2 Царство је небеско као човек цар који начини свадбу сину свом. 3 И посла слуге своје да зову званице на свадбу; и не хтеше доћи. 4 Опет посла друге слуге говорећи: Кажите званицама: Ево сам обед свој уготовио, и јунци моји и храњеници поклани су, и све је готово; дођите на свадбу. 5 А они не маривши отидоше овај у поље своје, а овај к трговини својој. 6 А остали ухватише слуге његове, изружише их, и побише их. 7 А кад то чу цар онај, разгневи се и пославши војску своју погуби крвнике оне, и град њихов запали. 8 Тада рече слугама својим: Свадба је дакле готова, а званице не бише достојне. 9 Идите дакле на раскршће и кога год нађете, дозовите на свадбу. 10 И изишавши слуге оне на раскршћа сабраше све које нађоше, зле и добре; и столови напунише се гостију.
11 Изашавши пак цар да види госте угледа онде човека необученог у свадбено рухо. 12 И рече му: Пријатељу! Како си дошао амо без свадбеног руха? А он оћуте. 13 Тада рече цар слугама: Свежите му руке и ноге, па га узмите те баците у таму најкрајњу; онде ће бити плач и шкргут зуба. 14 Јер су многи звани, али је мало избраних.
15 Тада отидоше фарисеји и начинише веће како би Га ухватили у речи. 16 И послаше к Њему ученике своје с Иродовцима, те рекоше: Учитељу! Знамо да си истинит, и путу Божјем заиста учиш, и не мариш ни за кога, јер не гледаш ко је ко. 17 Кажи нам дакле шта мислиш ти? Треба ли дати харач ћесару или не? 18 Разумевши Исус лукавство њихово рече: Што ме кушате, лицемери? 19 Покажите ми новац харачки. А они донесоше Му новац. 20 И рече им: Чији је образ овај и натпис? 21 И рекоше Му: Ћесарев. Тада рече им: Подајте дакле ћесарево ћесару, и Божје Богу. 22 И чувши дивише се, и оставивши Га отидоше.
23 Тај дан приступише к Њему садукеји који говоре да нема васкрсења, и упиташе Га 24 говорећи: Учитељу! Мојсије рече: Ако ко умре без деце, да узме брат његов жену његову и да подигне семе брату свом. 25 У нас беше седам браће; и први оженивши се умре, и не имавши порода остави жену своју брату свом. 26 А тако и други, и трећи, све до седмог. 27 А после свих умре и жена. 28 О васкрсењу дакле кога ће од седморице бити жена? Јер је за свима била.
29 А Исус одговарајући рече им: Варате се, не знајући Писма ни силе Божје. 30 Јер о васкрсењу нити ће се женити ни удавати; него су као анђели Божји на небу. 31 А за васкрсење мртвих нисте ли читали шта вам је рекао Бог говорећи: 32 Ја сам Бог Авраамов, и Бог Исаков, и Бог Јаковљев! Није Бог Бог мртвих, него живих. 33 И чувши народ дивљаше се науци Његовој.
34 А фарисеји чувши да посрами садукеје сабраше се заједно. 35 И упита један од њих законик кушајући Га и говорећи: 36 Учитељу! Која је заповест највећа у закону? 37 А Исус рече му: Љуби Господа Бога свог свим срцем својим, и свом душом својом, и свом мисли својом. 38 Ово је прва и највећа заповест. 39 А друга је као и ова: Љуби ближњег свог као самог себе. 40 О овима двема заповестима виси сав закон и пророци.
41 А кад се сабраше фарисеји, упита их Исус 42 говорећи: Шта мислите за Христа, чији је син? Рекоше Му: Давидов. 43 Рече им: Како дакле Давид Њега духом назива Господом говорећи:
44 Рече Господ Господу мом:
Седи мени с десне стране,
док положим непријатеље Твоје подножје ногама Твојим?
45 Кад дакле Давид назива Њега Господом, како му је син? 46 И нико Му не могаше одговорити речи; нити смеде ко од тог дана да Га запита више.