20
Прича о радницима у винограду. Треће казивање о страдању. Синови Зеведејеви. Борба за првенство. Два слепца.
1 Јер је царство небеско као човек домаћин који ујутру рано изиђе да наима посленике у виноград свој. 2 И погодивши се с посленицима по грош на дан посла их у виноград свој. 3 И изишавши у трећи сат, виде друге где стоје на тргу беспослени, 4 и њима рече: Идите и ви у мој виноград, и шта буде право даћу вам. 5 И они отидоше. И опет изишавши у шести и девети сат, учини тако. 6 И у једанаести сат изишавши нађе друге где стоје беспослени, и рече им: Што стојите овде сав дан беспослени? 7 Рекоше му: Нико нас не најми. Рече им: Идите и ви у мој виноград, и шта буде право примићете. 8 А кад би у вече, рече господар од винограда к приставу свом: Дозови посленике и подај им плату почевши од последњих до првих. 9 И дошавши који су у једанаести сат најмљени примише по грош. 10 А кад дођоше први, мишљаху да ће више примити: И примише и они по грош. 11 И примивши викаху на господара. 12 Говорећи: Ови последњи један сат радише, и изједначи их с нама који смо се читав дан мучили и горели. 13 А он одговарајући рече једном од њих: Пријатељу! Ја теби не чиним криво; ниси ли погодио са мном по грош? 14 Узми своје па иди; а ја хоћу и овом последњем да дам као и теби. 15 Или зар ја нисам властан у свом чинити шта хоћу? Зар је око твоје зло што сам ја добар? 16 Тако ће бити последњи први и први последњи; јер је много званих, а мало избраних.
17 И пошавши Исус у Јерусалим узе насамо дванаест ученика на путу, и рече им: 18 Ево идем у Јерусалим, и Син човечији биће предан главарима свештеничким и књижевницима; и осудиће Га на смрт; 19 и предаће Га незнабошцима да Му се ругају и да Га бију и разапну; и трећи дан устаће.
20 Тада приступи к Њему мати синова Зеведејевих са својим синовима клањајући Му се и молећи Га за нешто. 21 А Он јој рече: Шта хоћеш? Рече Му: Заповеди да седу ова моја два сина, један с десне стране Теби, а један с леве стране Теби, у царству Твом. 22 А Исус одговарајући рече: Не знате шта тражите; можете ли пити чашу коју ћу ја пити и крстити се крштењем којим се ја крстим? Рекоше Му: Можемо. 23 И рече им: Чашу дакле моју испићете, и крстићете се крштењем којим се ја крстим; али да седете с десне стране мени и с леве, не могу ја дати, него коме је уготовио Отац мој. 24 И кад чуше осталих десет ученика, расрдише се на та два брата. 25 А Исус дозвавши их рече: Знате да кнезови народни заповедају народу, и поглавари управљају њим. 26 Али међу вама да не буде тако; него који хоће да буде већи међу вама, да вам служи. 27 И који хоће међу вама да буде први, да вам буде слуга. 28 Као што ни Син човечији није дошао да Му служе, него да служи и да душу своју у откуп да за многе.
29 И кад је излазио из Јерихона за Њим иђаше народ многи. 30 И гле, два слепца сеђаху крај пута, и чувши да Исус пролази повикаше говорећи: Помилуј нас Господе, сине Давидов! 31 А народ прећаше им да ућуте; а они још већма повикаше говорећи: Помилуј нас Господе, сине Давидов! 32 И уставивши се Исус дозва их, и рече: Шта хоћете да вам учиним? 33 Рекоше Му: Господе, да се отворе очи наше. 34 И смилова се Исус, и дохвати се очију њихових, и одмах прогледаше очи њихове, и отидоше за Њим.