14
Павлов рад у Иконији, Листри и Дерви. Повратак у Антиохију.
1 У Иконији пак догоди се да они заједно уђоше о зборницу јеврејску, и говораху тако да верова велико мноштво Јевреја и Грка. 2 А Јевреји који не вероваху подбунише и раздражише душе незнабожаца на браћу. 3 Али они осташе доста времена говорећи слободно у Господу који сведочаше реч благодати своје и даваше те се твораху знаци и чудеса рукама њиховим. 4 А мноштво градско раздели се, и једни беху с Јеврејима, а једни с апостолима. 5 А кад навалише и незнабошци и Јевреји са својим поглаварима да им досаде и камењем да их побију, 6 они дознавши побегоше у градове ликаонске, у Листру и у Дерву и у околину њихову. 7 И онамо проповедаху јеванђеље.
8 И један човек у Листри сеђаше немоћан у ногама, и беше хром од утробе матере своје, и не беше никад ходио. 9 Овај слушаше Павла где говори. Павле погледавши на њ и видевши да верује да ће оздравити, 10 рече великим гласом: Теби говорим у име Господа Исуса Христа, устани на своје ноге управо. И скочи, и хођаше. 11 А кад виде народ шта учини Павле, подигоше глас свој говорећи ликаонски: Богови начинише се као људи, и сиђоше к нама. 12 И називаху Варнаву Јупитером, а Павла Меркуријем, јер он управљаше речју. 13 А свештеник Јупитера који беше пред градом њиховим доведе јунце, и донесе венце пред врата, и с народом хтеде да приноси жртву. 14 А кад чуше апостоли, Варнава и Павле, раздреше хаљине своје, и скочише међу народ вичући и говорећи: 15 Људи! Шта то чините? И ми смо као и ви смртни људи, који вам проповедамо јеванђеље да се од ових лажних ствари обратите к Богу Живом, који створи небо и земљу и море и све што је у њима; 16 који у прошавшим нараштајима беше пустио све народе да иду својим путевима: 17 И опет не остави себе непосведоченог, чинећи добро, дајући нам с неба дажд и године родне, пунећи срца наша јелом и весељем. 18 И ово говорећи једва уставише народ да им не приносе жртве, него да иде сваки својој кући.
А док они живљаху онде и учаху, 19 дођоше из Антиохије и из Иконије некакви Јевреји, и кад се они препираху слободно, подговорише народ да их одустану, говорећи да ништа право не говоре, него све лажу. И подговоривши народ засуше Павла камењем и извукоше га из града мислећи да је мртав. 20 А кад га опколише ученици његови, устаде и уђе у град, и сутрадан изиђе с Варнавом у Дерву. 21 И проповедивши јеванђеље граду оном и научивши многе вратише се у Листру и Иконију и Антиохију. 22 Утврђујући душе ученика и саветујући их да остану у вери, и да нам кроз многе невоље ваља ући у царство Божје. 23 И поставивши им старешине по свим црквама, и помоливши се Богу с постом, предадоше их Господу кога вероваше.
24 И прошавши Писидију дођоше у Памфилију. 25 И говоривши реч Господњу у Перзи сиђоше у Аталију. 26 И оданде отпловише у Антиохију, одакле беху предани благодати Божјој на дело које свршише. 27 А кад дођоше и сабраше цркву, казаше све шта учини Бог с њима, и како отвори незнабошцима врата вере. 28 И осташе онде не мало времена с ученицима.