12
Јовов трећи говор: он кори надуту мудрост пријатеља и превазилази их у опису неограничене моћи Божије.
1 А Јов одговори и рече:
2 Да, ви сте људи,
и с вама ће умрети мудрост.
3 И ја имам срце као и ви,
нити сам гори од вас;
и у кога нема тога?
4 На подсмех сам пријатељу свом,
који кад зове Бога одазове му се;
на подсмех је праведни и добри.
5 Бачен је луч по мишљењу срећног
онај који хоће да попузне.
6 Мирне су колибе лупешке,
и без страха су који гневе Бога,
њима Бог даје све у руке.
7 Запитај стоку, научиће те;
или птице небеске, казаће ти.
8 Или се разговори са земљом, научиће те,
и рибе ће ти морске приповедити.
9 Ко не зна од свега тога
да је рука Господња то учинила?
10 Коме је у руци душа свега живог
и дух сваког тела човечијег.
11 Не распознаје ли ухо речи
као што грло куша јело?
12 У старца је мудрост,
и у дугом веку разум.
13 У Њега је мудрост и сила,
у Њега је савет и разум.
14 Гле, Он разгради, и не може се опет саградити;
затвори човека, и не може се отворити.
15 Гле, устави воде, и пресахну;
пусти их, и испреврћу земљу.
16 У Њега је јачина и мудрост,
Његов је који је преварен и који вара.
17 Он доводи саветнике у лудило,
и судије обезумљује.
18 Он разрешује појас царевима,
и опасује бедра њихова.
19 Он доводи кнезове у лудило,
и обара јаке.
20 Он узима беседу речитима,
и старцима узима разум.
21 Он сипа срамоту на кнезове,
и распасује јунаке.
22 Он открива дубоке ствари испод таме,
и изводи на видело сен смртни.
23 Он умножава народе и затире их,
расипа народе и сабира.
24 Он одузима срце главарима народа земаљских,
и заводи их у пустињу где нема пута,
25 Да пипају по мраку без видела,
и чини да тумарају као пијани.