26
Јеремијин говор о покајању. Оптужба и одбрана од стране кнезова.
1 У почетку царовања Јоакима, сина Јосијиног, цара Јудиног, дође ова реч од Господа говорећи: 2 Овако говори Господ: Стани у трему дома Господњег, и говори свим градовима Јудиним, који долазе да се поклоне у дому Господњем, све речи које ти заповедам да им кажеш, не изостави ни речи, 3 не би ли послушали и вратили се сваки са свог злог пута, да ми се сажали са зла које им мислим учинити за злоћу дела њихових. 4 Реци им дакле: Овако вели Господ: ако ме не послушате да ходите у мом закону који сам ставио пред вас, 5 да слушате речи слуга мојих пророка, које вам шаљем, које слах зарана једнако, али их не послушасте, 6 учинићу с домом овим као са Силомом, и град овај даћу у проклетство свим народима на земљи.
7 А свештеници и пророци и сав народ чуше Јеремију где говори те речи у дому Господњем. 8 И кад Јеремија изговори све што му Господ заповеди да каже свему народу, ухватише га свештеници и пророци и сав народ говорећи: Погинућеш. 9 Зашто пророкова у име Господње говорећи: Овај ће дом бити као Силом, и овај ће град опустети да неће у њему нико живети? И скупи се сав народ на Јеремију у дом Господњи.
10 А кнезови Јудини чувши то дођоше из дома царског у дом Господњи, и седоше пред нова врата Господња. 11 И рекоше свештеници и пророци кнезовима и свему народу говорећи: Овај је човек заслужио смрт, јер пророкова против овог града, као што чусте својим ушима.
12 Тада проговори Јеремија свим кнезовима и свему народу говорећи: Господ ме посла да пророкујем против овог дома и против овог града све што чусте. 13 Зато поправите путеве своје и дела своја, и послушајте реч Господа Бога свог, и сажалиће се Господу са зла које је изрекао за вас. 14 А ја, ево сам у вашим рукама, чините од мене шта мислите да је добро и право. 15 Али знајте зацело, ако ме убијете, крв праву свалићете на се и на овај град и на становнике његове, јер доиста Господ ме посла к вама да говорим све ове речи, да чујете.
16 Тада рекоше кнезови и сав народ свештеницима и пророцима: Није овај човек заслужио смрт, јер нам је говорио у име Господа Бога нашег. 17 И усташе неки од старешина земаљских, и проговорише свему збору народном и рекоше: 18 Михеј Морашћанин пророкова у време Језекије, цара Јудиног, и говори свему народу Јудином и рече: Овако вели Господ над војскама:
Сион ће се преорати као њива
и град ће Јерусалим бити гомила камења,
и гора овог дома висока шума.
19 Је ли га зато убио Језекија, цар Јудин и сав Јуда? Није ли се побојао Господа и молио се Господу? И Господу се сажали ради зла које беше изрекао на њих; ми дакле чинимо велико зло душама својим.
20 И још беше један који пророкова у име Господње, Урија син Семајин из Киријат-Јарима; он пророкова против овог града и против ове земље исто онако као Јеремија. 21 И кад чу цар Јоаким и све војводе његове и сви кнезови речи његове, тражи га цар да га убије; а Урија чувши побоја се и побеже и дође у Мисир. 22 А цар Јоаким посла неке у Мисир, Елнатана сина Аховоровог и друге с њим. 23 И они изведоше Урију из Мисира и доведоше к цару Јоакиму, и уби га мачем, и баци тело његово у гробље простог народа.
24 Али рука Ахикама, сина Сафановог, би уз Јеремију, те га не предаше у руке народу да га погубе.