Псалми.
107.
Хвалите Господа, јер је добар; јер је довека милост Његова. 
Тако нека кажу које је избавио Господ, које је избавио из руке непријатељеве, 
Скупио их из земаља, од истока и запада, од севера и мора. 
Луташе по пустињи где се не живи, пута граду насељеном не находише; 
Беху гладни и жедни, и душа њихова изнемагаше у њима; 
Али завикаше ка Господу у тузи својој; и избави их из невоље њихове. 
И изведе их на прав пут, који иде у град насељени. 
Нека хвале Господа за милост Његову, и за чудеса Његова ради синова људских! 
Јер сити душу ташту, и душу гладну пуни добра. 
Седеше у тами и у сену смртном, оковани у тугу и у гвожђе; 
Јер не слушаше речи Божијих, и не марише за вољу Вишњег. 
Он поништи срце њихово страдањем; спотакоше се, и не беше кога да помогне. 
Али завикаше ка Господу у тузи својој, и избави их из невоље њихове; 
Изведе их из таме и сена смртног, и раскиде окове њихове. 
Нека хвале Господа за милост Његову, и за чудеса Његова ради синова људских! 
Јер разби врата бронзана, и преворнице гвоздене сломи. 
Безумници страдаше за неваљале путеве своје, и за неправде своје. 
Свако се јело гадило души њиховој, и дођоше до врата смртних. 
Али завикаше ка Господу у тузи својој, и избави их из невоље њихове. 
Посла реч своју и исцели их, и избави их из гроба њиховог. 
Нека хвале Господа за милост Његову, и за чудеса Његова ради синова људских! 
И нека принесу жртву за хвалу, и казују дела Његова у песмама! 
Који плове по мору на корабљима, и раде на великим водама, 
Они су видели дела Господња, и чудеса Његова у дубини. 
Каже, и диже се силан ветар, и устају вали на њему, 
Дижу се до небеса и спуштају до бездана: душа се њихова у невољи разлива; 
Посрћу и љуљају се као пијани; све мудрости њихове нестаје. 
Али завикаше ка Господу у тузи својој, и изведе их из невоље њихове. 
Он обраћа ветар у тишину, и вали њихови умукну. 
Веселе се кад се стишају, и води их у пристаниште које желе. 
Нека хвале Господа за милост Његову, и за чудеса Његова ради синова људских! 
Нека Га узвишују на сабору народном, на скупштини старешинској славе Га! 
Он претвара реке у пустињу, и изворе водене у сухоту, 
Родну земљу у слану пустару за неваљалство оних који живе на њој. 
Он претвара пустињу у језера, и суву земљу у изворе водене, 
И насељава онамо гладне. Они зидају градове за живљење; 
Сеју поља, саде винограде и сабирају летину. 
Благосиља их и множе се јако, и стоке им не умањује. 
Пре их беше мало, падаху од зла и невоље, што их стизаше. 
Он сипа срамоту на кнезове, и оставља их да лутају по пустињи где нема путева. 
Он извлачи убогога из невоље, и племена множи као стадо. 
Добри виде и радују се, а свако неваљалство затискује уста своја. 
Ко је мудар, нека запамти ово, и нека познају милости Господње. 
