2. Коринћанима.
6.
Молимо вас, пак, као помагачи да не примите узалуд благодат Божију. 
Јер Он говори: У време најбоље послушах те, и у дан спасења помогох ти. Ево сад је време најбоље, ево сад је дан спасења! 
Никакво ни у чему не дајете спотицање, да се служба не куди; 
него у свему покажите се као слуге Божије, у трпљењу многом, у невољама, у бедама, у теснотама, 
у ранама, у тамницама, у бунама, у трудовима, у неспавању, у посту, 
у чистоти, у разуму, у подношењу, у доброти, у Духу светом, у љубави истинитој, 
у речи истине, у сили Божјој, с оружјем правде и надесно и налево, 
славом и срамотом, куђењем и похвалом, као варалице и истинити, 
као незнани и познати, као они који умиру и ево смо живи, као накажени, а не уморени, 
као жалосни, а који се једнако веселе, као сиромашни, а који многе обогаћавају, као они који ништа немају а све имају. 
Уста наша отворише се к вама, Коринћани, и срце наше распространи се. 
Вама није тесно место у нама, али вам је тесно у срцима вашим. 
А да ми вратите (као деци говорим), распространите се и ви. 
Не вуците у туђем јарму неверника; јер шта има правда с безакоњем? Или какву заједницу има видело с тамом? 
Како ли се слаже Христос с Велијаром? Или какав удео има верни с неверником? 
Или како се удара црква Божја с идолима? Јер сте ви цркве Бога Живога, као што рече Бог: Уселићу се у њих, и живећу у њима, и бићу им Бог, и они ће бити мој народ. 
Зато изиђите између њих и одвојте се, говори Господ, и не дохватајте се до нечистоте, и ја ћу вас примити, 
И бићу вам Отац, и ви ћете бити моји синови и кћери, говори Господ Сведржитељ. 
