Јован.
11.
Беше пак један болесник, Лазар из Витаније из села Марије и Марте, сестре њене. 
(А Марија, које брат Лазар боловаше, беше она што помаза Господа миром и отре ноге Његове својом косом.) 
Онда послаше сестре к Њему говорећи: Господе! Гле, онај који Ти је мио болестан је. 
А кад чу Исус, рече: Ова болест није на смрт, него на славу Божију, да се прослави Син Божји с ње. 
А Исус љубљаше Марту и сестру њену и Лазара. 
А кад чу да је болестан, тада оста два дана на оном месту где беше. 
А потом рече ученицима: Хајдемо опет у Јудеју. 
Ученици Му рекоше: Рави! Сад Јудејци хтедоше да Те убију камењем, па опет хоћеш да идеш онамо? 
Исус одговори: Није ли дванаест сахата у дану? Ко дању иде не спотиче се, јер види видело овог света; 
а ко иде ноћу спотиче се, јер нема видела у њему. 
Ово каза, и потом им рече: Лазар, наш пријатељ, заспа; него идем да га пробудим. 
Онда Му рекоше ученици Његови: Господе! Ако је заспао, устаће. 
А Исус им рече за смрт његову, а они мишљаху да говори за спавање сна. 
Тада им Исус каза управо: Лазар умре. 
И мило ми је вас ради што нисам био онамо да верујете; него хајдемо к њему. 
Онда Тома, који се зваше Близанац, рече ученицима: Хајдемо и ми да помремо с њим. 
А кад дође Исус нађе га, а он већ четири дана у гробу. 
(А Витанија беше близу Јерусалима око петнаест потркалишта.) 
И многи од Јудејаца беху дошли к Марти и Марији да их теше за братом њиховим. 
Кад Марта дакле чу да Исус иде, изађе преда Њ, а Марија сеђаше дома. 
Онда рече Марта Исусу: Господе! Да си Ти био овде не би мој брат умро. 
А и сад знам да шта заиштеш у Бога даће ти Бог. 
Исус јој рече: Брат ће твој устати. 
Марта Му рече: Знам да ће устати о васкрсењу, у последњи дан. 
А Исус јој рече: Ја сам васкрсење и живот; који верује мене ако и умре живеће. 
И ниједан који живи и верује мене неће умрети вавек. Верујеш ли ово? 
Рече Му: Да, Господе! Ја веровах да си Ти Христос, Син Божји који је требало да дође на свет. 
И ово рекавши отиде те зовну тајно Марију, сестру своју говорећи: Учитељ је дошао, и зове те. 
А она кад чу, уста брзо и отиде к Њему. 
Јер Исус још не беше дошао у село, него беше на оном месту где Га срете Марта. 
А Јудејци онда који беху с њом у кући и тешаху је, кад видеше Марију да брзо уста и изиђе, пођоше за њом говорећи да иде на гроб да плаче онамо. 
А Марија како дође где беше Исус, и виде Га, паде на ноге Његове говорећи Му: Господе! Да си Ти био овде, не би умро мој брат. 
Онда Исус кад је виде где плаче, и где плачу Јудејци који дођоше с њом, згрози се у духу, и сам постаде жалостан. 
И рече: Где сте га метнули? Рекоше Му: Господе! Хајде да видиш. 
Ударише сузе Исусу. 
Онда Јудејци говораху: Гледај како га љубљаше, 
а неки од њих рекоше: Не могаше ли овај који отвори очи слепцу учинити да и овај не умре? 
А Исус опет се згрози у себи, и дође на гроб; а беше пећина, и камен лежаше на њој. 
Исус рече: Узмите камен. Рече Му Марта, сестра оног што је умро: Господе! Већ смрди; јер су четири дана како је умро. 
Исус јој рече: Не рекох ли ти да ако верујеш видећеш славу Божју? 
Узеше, дакле, камен где лежаше мртвац; а Исус подиже очи горе, и рече: Оче! Хвала Ти што си ме услишио. 
А ја знадох да ме свагда слушаш; него рекох народа ради који овде стоји, да верују да си ме Ти послао. 
И ово рекавши зовну гласно: Лазаре! Изиђи напоље. 
И изиђе мртвац обавит платном по рукама и по ногама, и лице његово убрусом повезано. Исус им рече: Разрешите га и пустите нек иде. 
Онда многи од Јудејаца који беху дошли к Марији и видеше шта учини Исус, вероваше Га. 
А неки од њих отидоше к фарисејима и казаше им шта учини Исус. 
Онда главари свештенички и фарисеји сабраше скупштину, и говораху: Шта ћемо чинити? Човек овај чини многа чудеса. 
Ако га оставимо тако, сви ће га веровати; па ће доћи Римљани и узети нам земљу и народ. 
А један од њих, по имену Кајафа, који оне године беше поглавар свештенички, рече им: Ви не знате ништа; 
и не мислите да је нама боље да један човек умре за народ, неголи да народ сав пропадне. 
А ово не рече сам од себе, него, будући поглавар свештенички оне године, прорече да Исусу ваља умрети за народ; 
и не само за народ, него да и расејану децу Божију скупи уједно. 
Од тога, дакле, дана договорише се да Га убију. 
А Исус више не хођаше јавно по Јудејцима, него оданде отиде у крај близу пустиње у град по имену Јефрем, и онде хођаше с ученицима својим. 
А беше близу пасха јеврејска, и многи из оног краја дођоше у Јерусалим пре пасхе да се очисте. 
Тада тражаху Исуса, и стојећи у цркви говораху међу собом: Шта мислите ви зашто не долази на празник? 
А главари свештенички и фарисеји издаше заповест ако Га ко опази где је, да јави да Га ухвате. 
