Псалми.
132.
Песма за пењање. Опомени се, Господе, Давида и све смерности његове, 
Како се кунуо Господу, и заветовао Богу Јаковљевом: 
„Нећу ући у шатор дома свог, нити ћу лећи на постељу одра свог; 
Нећу дати сна очима својим, ни веђама својим дрема; 
Док не нађем места Господу, стана Богу Јаковљевом.” 
Ево, чусмо да је у Јефремовој земљи, нађосмо Га на пољима киријат-јаримским. 
Уђимо у стан Његов, поклонимо се подножју ногу Његових. 
Стани, Господе, на почивалишту свом, Ти и ковчег силе Твоје. 
Свештеници Твоји нек се обуку у правду, и свеци Твоји нек се радују. 
Ради Давида, слуге свог, немој одвратити лица од помазаника свог. 
Закле се Господ Давиду у истини, од које неће одступити; од порода твог посадићу на престолу твом. 
Ако синови твоји ушчувају завет мој и откривења моја којима ћу их научити, онда ће и синови њихови довека седети на престолу свом. 
Јер је изабрао Господ Сион, и омиле Му живети на њему. 
Ово је почивалиште моје увек, овде ћу се населити; јер ми је омилело. 
Храну ћу његову благословити, ниште његове наситићу хлеба. 
Свештенике ћу његове обући у спасење, и свети ће се његови радовати. 
Ту ћу учинити да узрасте рог Давиду, поставићу видело помазанику свом. 
Непријатеље ћу његове обући у срамоту; а на њему ће цветати венац његов. 
