Лука.
19.
И кад уђе у Јерихон и пролажаше кроза њ, 
и гле, човек по имену Закхеј, који беше старешина царинички, и беше богат, 
и искаше да види Исуса да Га позна; и не могаше од народа, јер беше малог раста; 
и потрчавши напред, попе се на дуд да Га види; јер Му је онуда требало проћи. 
И кад дође Исус на оно место, погледавши горе виде га, и рече му: Закхеју! Сиђи брзо; јер ми данас ваља бити у твојој кући. 
И сиђе брзо; и прими Га радујући се. 
И сви, кад видеше, викаху на Њега говорећи да грешном човеку дође у кућу. 
А Закхеј стаде и рече Господу: Господе! Ево пола имања свог даћу сиромасима, и ако сам кога занео вратићу онолико четворо. 
А Исус му рече: Данас дође спасење кући овој; јер је и ово син Авраамов. 
Јер је Син човечији дошао да нађе и спасе шта је изгубљено. 
А кад они то слушаху настави казивати причу; јер беше близу Јерусалима, и мишљаху да ће се одмах јавити царство Божије. 
Рече дакле: Један човек од доброг рода отиде у далеку земљу да прими себи царство, и да се врати. 
Дозвавши пак десет својих слуга даде им десет кеса, и рече им: Тргујте док се ја вратим. 
И грађани његови мржаху на њега, и послаше за њим посланике говорећи: Нећемо да он царује над нама. 
И кад се он врати, пошто прими царство, рече да дозову оне слуге којима даде сребро, да види шта је који добио. 
Тада дође први говорећи: Господару! Кеса твоја донесе десет кеса. 
И рече му: Добро, добри слуго; кад си ми у малом био веран ево ти власт над десет градова. 
И дође други говорећи: Господару! Кеса твоја донесе пет кеса. 
А он рече и ономе: и ти буди над пет градова. 
И трећи дође говорећи: Господару! Ево твоја кеса коју сам завезао у убрус и чувао. 
Јер сам се бојао тебе: јер си човек тврд: узимаш шта ниси оставио, и жњеш шта ниси сејао. 
А господар му рече: По твојим ћу ти речима судити, зли слуго! Знао си да сам ја тврд човек, узимам шта нисам сејао: 
Па зашто ниси дао моје сребро трговцима, и ја дошавши примио бих га с добитком? 
И рече онима што стајаху пред њим: Узмите од њега кесу и подајте ономе што има десет кеса. 
И рекоше му: Господару! Он има десет кеса. 
А он им одговори: Јер вам кажем да ће се свакоме који има дати: а од оног који нема узеће се од њега и оно што има. 
А оне моје непријатеље који нису хтели да ја будем цар над њима, доведите амо, и исеците преда мном. 
И казавши ово пође напред, и иђаше горе у Јерусалим. 
И кад се приближи Витфази и Витанији код горе која се зваше Маслинска, посла двојицу од ученика својих. 
Говорећи: Идите у то село према вама, и кад уђете у њега наћи ћете магаре привезано на које никакав човек никад није уседао; одрешите га и доведите. 
И ако вас ко упита: Зашто дрешите: овако му кажите: Оно Господу треба. 
А кад отидоше послани, нађоше као што им каза. 
А кад они дрешаху магаре рекоше им господари од њега: Зашто дрешите магаре? 
А они рекоше: Оно Господу треба. 
И доведоше га к Исусу, и бацише хаљине своје на магаре, и посадише Исуса. 
А кад иђаше, простираху хаљине своје по путу. 
А кад се приближи већ да сиђе с горе маслинске, поче све мноштво ученика у радости хвалити Бога гласно за сва чудеса што су видели, 
говорећи: Благословен цар који иде у име Господње! Мир на небу и слава на висини! 
И неки фарисеји из народа рекоше Му: Учитељу! Запрети ученицима својим. 
И одговарајући рече им: Кажем вам: ако они ућуте, камење ће повикати. 
И кад се приближи, угледа град и заплака за њим 
говорећи: Кад би и ти знао у овај твој дан шта је за мир твој! Али је сад сакривено од очију твојих. 
Јер ће доћи дани на тебе, и окружиће те непријатељи твоји опкопима, и опколиће те, и обузеће те са свију страна; 
и разбиће тебе и децу твоју у теби, и неће оставити у теби камена на камену, зато што ниси познао време у коме си похођен. 
И ушавши у цркву стаде изгонити оне што продаваху у њој и куповаху, 
говорећи им: У писму стоји: Дом мој дом је молитве, а ви начинисте од њега пећину хајдучку. 
И учаше сваки дан у цркви. А главари свештенички и књижевници и старешине народне гледаху да Га погубе. 
И не налажаху шта би Му учинили; јер сав народ иђаше за Њим, и слушаху Га. 
