Исаија.
2.
Реч која дође у утвари Исаији сину Амосовом за Јуду и за Јерусалим. 
Биће у потоња времена гора дома Господњег утврђена уврх гора и узвишена изнад хумова, и стицаће се к њој сви народи. 
И ићи ће многи народи говорећи: Ходите да идемо на гору Господњу, у дом Бога Јаковљевог, и учиће нас својим путевима, и ходићемо стазама Његовим. Јер ће из Сиона изаћи закон, и реч Господња из Јерусалима. 
И судиће међу народима, и караће многе народе, те ће расковати мачеве своје на раонике, и копља своја на српове, неће дизати мача народ на народ, нити ће се више учити боју. 
Доме Јаковљев, ходи да идемо по светлости Господњој. 
Али си оставио свој народ, дом Јаковљев, јер су пуни зала источних и гатају као Филистеји, и мили су им синови туђински. 
И земља је њихова пуна сребра и злата, и благу њиховом нема краја; земља је њихова пуна коња, и колима њиховим нема краја. 
Пуна је земља њихова идола; делу руку својих клањају се, што начинише прсти њихови. 
И клањају се прости људи, и савијају се главни људи; немој им опростити. 
Уђи у стену, и сакриј се у прах од страха Господњег и од славе величанства Његовог. 
Поносите очи човечје понизиће се, и висина људска угнуће се, а Господ ће сам бити узвишен у онај дан. 
Јер ће доћи дан Господа над војскама на све охоле и поносите и на сваког који се подиже, те ће бити понижени, 
И на све кедре ливанске велике и високе и на све храстове васанске, 
И на све горе високе и на све хумове издигнуте, 
И на сваку кулу високу и на сваки зид тврди, 
И на све лађе тарсиске и на све ликове миле. 
Тада ће се поноситост људска угнути и висина се људска понизити, и Господ ће сам бити узвишен у онај дан. 
И идола ће нестати сасвим. 
И људи ће ићи у пећине камене и у рупе земаљске од страха Господњег и од славе величанства Његовог, кад устане да потре земљу. 
Тада ће бацити човек идоле своје сребрне и идоле своје златне, које начини себи да им се клања, кртицама и слепим мишевима, 
Улазећи у раселине камене и у пећине камене од страха Господњег и од славе величанства Његовог, кад устане да потре земљу. 
Прођите се човека, коме је дах у носу; јер шта вреди? 
