Дела апостолска.
21.
И кад би те се одвезосмо отргнувши се од њих, идући право дођосмо у Ко, и други дан у Род и оданде у Патару. 
И нашавши лађу која полази у Финикију, уђосмо и одвезосмо се. 
А кад нам се указа Кипар, остависмо га налево, и пловљасмо у Сирију, и стадосмо у Тиру; јер онде ваљаше да се истовари лађа. 
И нашавши ученике остасмо онде седам дана: они Павлу говораху Духом да не иде горе у Јерусалим. 
А кад би те ми дане навршисмо, изишавши иђасмо, и праћаху нас сви са женама и децом до иза града, и клекнувши на брегу помолисмо се Богу. 
И опростивши се један с другим уђосмо у лађу; а они се вратише својим кућама. 
А ми почевши пловљење од Тира, дођосмо у Птолемаиду; и поздравивши се с браћом остасмо код њих један дан. 
А сутрадан пошавши Павле и који бејасмо с њим дођосмо у Ћесарију; и ушавши у кућу Филипа јеванђелиста, који беше један од седам ђакона, остасмо у њега. 
И овај имаше четири кћери девојке које прорицаху. 
Стојећи ми пак онде много дана, дође одозго из Јудеје један пророк, по имену Агав; 
и дошавши к нама узе појас Павлов и свезавши своје руке и ноге рече: Тако вели Дух Свети: Човека ког је овај појас, овако ће га свезати у Јерусалиму Јевреји, и предаће га у руке незнабожаца. 
И кад чусмо ово, молисмо и ми и ондашњи да не иде горе у Јерусалим. 
А Павле одговори и рече: Шта чините те плачете и цепате ми срце? Јер ја не само свезан бити хоћу, него и умрети у Јерусалиму готов сам за име Господа Исуса. 
А кад га не могасмо одвратити, умукосмо рекавши: Воља Божја нека буде. 
А после ових дана спремивши се изиђосмо у Јерусалим. 
А дођоше с нама и неки ученици из Ћесарије водећи са собом неког Мнасона из Кипра, старог ученика, у ког бисмо ми стајали. 
И кад дођосмо у Јерусалим, примише нас браћа љубазно. 
А сутрадан отиде Павле с нама к Јакову, и дођоше све старешине. 
И поздравивши се с њима казиваше све редом шта учини Бог у незнабошцима његовом службом. 
А они чувши хваљаху Бога и рекоше му: Видиш ли, брате! Колико је хиљада Јевреја који вероваше, и сви теже на стари закон. 
А дознали су за тебе да учиш отпадању од закона Мојсијевог све Јевреје који живе међу незнабошцима, казујући да им не треба обрезивати деце своје, нити држати обичаје отачке. 
Шта ћемо дакле сад? Народ ће се сабрати јамачно; јер ће чути да си дошао. 
Ово дакле учини шта ти кажемо: у нас имају четири човека који су се заветовали Богу; 
ове узми и очисти се с њима, и потроши на њих нека острижу главе своје, и сви ће дознати да оно што су чули за тебе ништа није, него да и сам држиш закон и живиш по њему. 
А за незнабошце који вероваше ми посласмо пресудивши да они такво ништа не држе осим да се чувају од прилога идолских, и од крви, и од удављеног, и од курварства. 
Тада Павле узе оне људе, и сутрадан очистивши се с њима, уђе у цркву, и показа како извршује дане очишћења докле се не принесе жртва за сваког њих. 
А кад хтеде да се наврши седам дана, видевши га у цркви они Јевреји што беху из Азије, побунише сав народ, и метнуше руке на њ. 
Вичући: Помагајте, људи Израиљци! Ово је човек који против народа и закона и против овог места учи све свуда; па још и Грке уведе у цркву и опогани свето место ово. 
Јер беху видели с њим у граду Трофима из Ефеса, ког мишљаху да је увео Павле у цркву. 
И сав се град подиже, и навали народ са свију страна, и ухвативши Павла вуцијаху га напоље из цркве; и одмах се затворише врата. 
А кад хтеше да га убију, дође глас горе к војводи од чете да се побуни сав Јерусалим. 
А он одмах узевши војнике и капетане дотрча на њих. А они видевши војводу и војнике престаше бити Павла. 
А војвода приступивши узе га, и заповеди да га метну у двоје вериге, и питаше ко је и шта је учинио. 
А један викаше једно, а други друго по народу. А кад не може од буне ништа да разуме управо, заповеди да га одведу у логор. 
А кад би на басамацима, мораше га војници носити силе ради народа. 
Јер за њим приста мноштво народа који викаху: Погуби га. 
А кад хтеде Павле да уђе у логор, рече војводи: Је ли ми слободно говорити шта теби? А он рече: Зар умеш грчки? 
Ниси ли ти Мисирац који пре ових дана подбуни и изведе у пустињу четири хиљаде хајдука? 
А Павле рече: Ја сам човек Јеврејин из Тарса, грађанин познатог града у Киликији; него те молим допусти ми да говорим к народу. 
А кад му допусти, стаде Павле на басамацима и махну руком на народ; и кад поста велика тишина проговори јеврејским језиком говорећи: 
