Исаија.
46.
Паде Вил, извали се Нево; ликови њихови метнуше се на животињу и на стоку; шта носите, тешко је, и умориће. 
Извалише се, падоше сви, не могоше избавити товар, него и сами одоше у ропство. 
Слушајте ме, доме Јаковљев и сви који сте остали од дома Израиљевог, које носим од утробе, које држим од рођења. 
И до старости ваше ја ћу бити исти, и ја ћу вас носити до седог века; ја сам створио и ја ћу носити, ја ћу вас носити и избавићу. 
С ким ћете ме изједначити и упоредити? Кога ћете ми узети за прилику да би био као ја? 
Просипају злато из тобоца и мере сребро на мерила, плаћају златару да начини од њега бога, пред којим падају и клањају се. 
Мећу га на раме и носе га, и постављају га на место његово, те стоји и не миче се с места свог; ако га ко зове, не одзива се нити га избавља из невоље његове. 
Памтите то, и покажите се да сте људи, узмите на ум, преступници! 
Памтите шта је било од старине; јер сам ја Бог, и нема другог Бога, и нико није као ја, 
Који од почетка јављам крај и издалека шта још није било; који кажем: намера моја стоји и учинићу све што ми је воља. 
Зовем с истока птицу и из далеке земље човека који ће извршити шта сам наумио. Рекох и довешћу то, наумих и учинићу. 
Слушајте ме, који сте упорног срца, који сте далеко од правде. 
Приближих правду своју, није далеко, и спасење моје неће одоцнити, јер ћу у Сиону поставити спасење, у Израиљу славу своју. 
