Јов.
5.
Зови; хоће ли ти се ко одазвати? И коме ћеш се између светих обратити? 
Доиста безумног убија гнев, и лудог усмрћује срдња. 
Ја видех безумника где се укоренио; али одмах проклех стан његов. 
Синови су његови далеко од спасења и сатиру се на вратима а нема ко да избави. 
Летину његову једе гладни и испред трња купи је, и лупеж ждере благо њихово. 
Јер мука не излази из праха нити невоља из земље ниче. 
Него се човек рађа на невољу, као што искре из угљевља узлећу у вис. 
Али ја бих Бога тражио, и пред Бога бих изнео ствар своју, 
Који чини ствари велике и неиспитиве, дивне, којима нема броја; 
Који спушта дажд на земљу и шаље воду на поља; 
Који подиже понижене, и жалосне узвишује к спасењу; 
Који расипа мисли лукавих да руке њихове не сврше ништа; 
Који хвата мудре у њиховом лукавству, и намеру опаких обара; 
Дању наилазе на мрак, и у подне пипају као по ноћи. 
Он избавља убогог од мача, од уста њихових и од руке силног. 
Тако има надања сиромаху, а злоћа затискује уста своја. 
Гле, благо човеку кога Бог кара; и зато не одбацуј карање Свемогућег. 
Јер Он задаје ране, и завија; Он удара, и руке Његове исцељују. 
Из шест невоља избавиће те; ни у седмој неће те се зло дотаћи. 
У глади избавиће те од смрти и у рату од мача. 
Кад језик шиба, бићеш сакривен, нити ћеш се бојати пустоши кад дође. 
Смејаћеш се пустоши и глади, нити ћеш се бојати зверја земаљског. 
Јер ћеш с камењем пољским бити у вери, и зверје ће пољско бити у миру с тобом. 
И видећеш да је мир у шатору твом, кућићеш кућу своју и нећеш се преварити. 
Видећеш како ће ти се умножити семе твоје, и пород ће твој бити као трава на земљи. 
Стар ћеш отићи у гроб као што се жито сноси у стог у своје време. 
Ето, разгледасмо то, тако је; послушај и разуми. 
