Римљанима.
10.
Браћо! Жеља је мог срца и молитва к Богу за спасење Израиља. 
Јер им сведочим да имају ревност за Бога, али не по разуму. 
Јер не познајући правде Божије и гледајући да своју правду утврде не покоравају се правди Божијој. 
Јер је Христос свршетак закона: који Га год верује оправдан је. 
Јер Мојсије пише за правду која је од закона: Који човек тако чини живеће у том. 
А правда која је од вере овако говори: Да не кажеш у срцу свом: Ко ће изићи на небо? То јест да сведе Христа; 
или: Ко ће сићи у бездан? То јест да изведе Христа из мртвих. 
Али шта говори писмо? Близу ти је реч у устима твојим и у срцу твом, то јест реч вере коју проповедамо. 
Јер, ако признајеш устима својим да је Исус Господ, и верујеш у срцу свом да Га Бог подиже из мртвих, бићеш спасен. 
Јер се срцем верује за правду, а устима се признаје за спасење. 
Јер писмо говори: Који Га год верује неће се постидети. 
Јер нема разлике међу Јеврејином и Грком: јер је Он Бог свих, и богат за све који Га призивају. 
Јер који год призове име Господње спашће се. 
Како ће, дакле, призвати кога не вероваше? А како ће веровати кога не чуше? А како ће чути без проповедника? 
А како ће проповедати ако не буду послани? Као што стоји написано: Како су красне ноге оних који доносе глас за мир, који доносе глас за добро! 
Али сви не послушаше јеванђеље: јер Исаија говори: Господе! Ко верова нашем проповедању? 
Тако, дакле, вера бива од проповедања, а проповедање речју Божијом. 
Него, велим: зар не чуше? Још оде по свој земљи глас њихов, и по крајевима васионог света речи њихове. 
Него велим: зар не разуме Израиљ? Први Мојсије говори: Ја ћу раздражити, не својим народом, неразумним народом расрдићу вас. 
А Исаија говори слободно: Нађоше ме који ме не траже; и јавих се онима који за ме не питају. 
А к Израиљу говори: Сав дан пружах руке своје к народу који не да да му се каже и одговара на супрот. 
