Псалми.
42.
Начелнику певачком. Наук синова Корејевих. Као што кошута тражи потоке, тако душа моја тражи Тебе, Боже! 
Жедна је душа моја Бога, Бога Живога, кад ћу доћи и показати се лицу Божијем? 
Сузе су ми хлеб дан и ноћ, кад ми сваки дан говоре: Где је Бог твој? 
Душа се моја пролива кад се опомињем како сам ходио сред многог људства, ступао у дом Божји, а људство празнујући певаше и подвикиваше. 
Што си клонула, душо моја, и што си жалосна? Уздај се у Бога; јер ћу Га још славити, Спаситеља мог и Бога мог. 
Клонула је у мени душа зато што Те помињем у земљи јорданској, на Ермону, на гори малој. 
Бездана бездану дозива гласом слапова Твојих; све воде Твоје и вали Твоји на мене навалише. 
Дању је јављао Господ милост своју, а ноћу Му је песма у мене, молитва Богу живота мог. 
Рећи ћу Богу, граду свом: Зашто си ме заборавио? Зашто идем сетан од пакости непријатељеве? 
Који ми пакосте, пребијајући кости моје, ругају ми се говорећи ми сваки дан: Где ти је Бог? 
Што си клонула, душо моја, и што си жалосна? Уздај се у Бога; јер ћу Га још славити, Спаситеља мог и Бога мог. 
