Псалми.
137.
На водама вавилонским сеђасмо и плакасмо опомињући се Сиона. 
О врбама сред њега вешасмо харфе своје. 
Онде искаху који нас заробише да певамо, и који нас оборише да се веселимо: „Певајте нам песму сионску.” 
Како ћемо певати песму Господњу у земљи туђој? 
Ако заборавим тебе, Јерусалиме, нека ме заборави десница моја. 
Нека прионе језик мој за уста моја, ако тебе не успамтим, ако не уздржим Јерусалима сврх весеља свог. 
Напомени, Господе, синовима Едомовим дан јерусалимски, кад говорише: Раскопајте, раскопајте га до темеља. 
Кћери вавилонска, крвницо, благо ономе ко ти плати за дело које си нама учинила! 
Благо ономе који узме и разбије децу твоју о камен. 
