1. Коринћанима.
15.
Али вам напомињем, браћо, јеванђеље, које вам објавих, које и примисте, у коме и стојите. 
Којим се и спасавате, ако држите како вам објавих; већ ако да узалуд веровасте. 
Јер вам најпре предадох шта и примих да Христос умре за грехе наше, по писму, 
и да би укопан, и да уста трећи дан, по писму, 
и да се јави Кифи, потом једанаесторици апостола; 
а потом Га видеше једном више од пет стотина браће, од којих многи живе и сад, а неки и помреше; 
а потом се јави Јакову, па онда свима апостолима; 
а после свих јави се и мени као каквом недоношчету. 
Јер ја сам најмлађи међу апостолима, који нисам достојан назвати се апостол, јер гоних цркву Божију. 
Али по благодати Божијој јесам шта јесам, и благодат Његова што је у мени не оста празна, него се потрудих више од свих њих, али не ја него благодат Божија која је са мном. 
Био дакле ја или они, тако проповедамо, и тако веровасте. 
А ако се Христос проповеда да устаде из мртвих, како говоре неки међу вама да нема васкрсења мртвих? 
И ако нема васкрсења мртвих, то ни Христос не уста. 
А ако Христос не уста, узалуд дакле проповедање наше, а узалуд и вера ваша. 
А налазимо се и лажни сведоци Божији што сведочимо на Бога да васкрсе Христа, ког не васкрсе кад мртви не устају. 
Јер ако мртви не устају, ни Христос не уста. 
А ако Христос не уста, узалуд вера ваша; још сте у гресима својим. 
Дакле, и они који помреше у Христу, изгибоше. 
И ако се само у овом животу уздамо у Христа, најнесрећнији смо од свих људи. 
Али Христос уста из мртвих, и би новина онима који умреше. 
Јер будући да кроз човека би смрт, кроз човека и васкрсење мртвих. 
Јер како по Адаму сви умиру, тако ће и по Христу сви оживети. 
Али сваки у свом реду: новина Христос; а потом они који вероваше Христу о Његовом доласку; 
онда крај, кад преда царство Богу и Оцу, и кад укине свако поглаварство и сваку власт и силу. 
Јер Њему ваља царовати докле не положи све непријатеље своје под ноге своје. 
А последњи ће се непријатељ укинути, смрт. 
Јер све покори под ноге Његове. Али кад вели да је све Њему покорено, показује се да је осим Оног који Му покори све. 
А кад Му све покори, онда ће се и сам Син покорити Оном који Му све покори, да буде Бог све у свему. 
Шта, дакле, чине они који се крсте мртвих ради? Кад мртви јамачно не устају, што се и крштавају мртвих ради? 
И ми, зашто подносимо муке и невоље сваки час? 
Сваки дан умирем, тако ми, браћо, ваше славе, коју имам у Христу Исусу Господу нашем. 
Јер ако сам се по човеку борио са зверовима у Ефесу, каква ми је корист ако мртви не устају? Да једемо и пијемо, јер ћемо сутра умрети. 
Не варајте се: зли разговори кваре добре обичаје. 
Отрезните се једанпут као што треба, и не грешите; јер неки не знају за Бога, на срамоту вама кажем. 
Али ће вам рећи ко: Како ће устати мртви? И у каквом ће телу доћи? 
Безумниче! То што сејеш неће оживети ако не умре. 
И што сејеш не сејеш тело које ће бити, него голо зрно, било пшенично или друго како. 
А Бог му даје тело како хоће, и сваком семену своје тело. 
Није свако тело једно тело, него је друго тело човечије, а друго скотско, а друго рибље, а друго птичије. 
И имају телеса небеска и телеса земаљска: али је друга слава небеским, а друга земаљским. 
Друга је слава сунцу, а друга слава месецу, и друга слава звездама; јер се звезда од звезде разликује у слави. 
Тако и васкрсење мртвих: сеје се за распадљивост, а устаје за нераспадљивост; 
сеје се у срамоти, а устаје у слави; сеје се у слабости, а устаје у сили; 
сеје се тело телесно, а устаје тело духовно. Има тело телесно, и има тело духовно. 
Тако је и писано: Први човек Адам постаде у телесном животу, а последњи Адам у духу који оживљује. 
Али духовно тело није прво, него телесно, па онда духовно. 
Први је човек од земље, земљан; други је човек Господ с неба. 
Какав је земљани такви су и земљани; и какав је небески такви су и небески. 
И како носимо обличје земљаног тако ћемо носити и обличје небеског. 
А ово говорим, браћо, да тело и крв не могу наследити царство Божије, нити распадљивост нераспадљивости наслеђује. 
Ево вам казујем тајну: јер сви нећемо помрети, а сви ћемо се претворити. 
Уједанпут, у тренућу ока у последњој труби; јер ће затрубити и мртви ће устати нераспадљиви, и ми ћемо се претворити. 
Јер ово распадљиво треба да се обуче у нераспадљивост, и ово смртно да се обуче у бесмртност. 
А кад се ово распадљиво обуче у нераспадљивост и ово се смртно обуче у бесмртност, онда ће се збити она реч што је написана: Победа прождре смрт. 
Где ти је, смрти, жалац? Где ти је, пакле, победа? 
А жалац је смрти грех, а сила је греха закон. 
А Богу хвала који нам даде победу кроз Господа нашег Исуса Христа. 
Зато, браћо моја љубазна, будите тврди, не дајте се помакнути, и напредујте једнако у делу Господњем знајући да труд ваш није узалуд пред Господом. 
