Исаија.
43.
Али сада овако вели Господ, који те је створио, Јакове, и који те је саздао, Израиљу: не бој се, јер те откупих, позвах те по имену твом; мој си. 
Кад пођеш преко воде, ја ћу бити с тобом, или преко река, неће те потопити; кад пођеш кроз огањ, нећеш изгорети и неће те пламен опалити. 
Јер сам ја Господ, Бог твој, Светац Израиљев, Спаситељ твој; дадох у откуп за те Мисир, Етиопску и Севу место тебе. 
Откако си ми постао драг, прославио си се и ја те љубих; и дадох људе за те и народе за душу твоју. 
Не бој се, јер сам ја с тобом; од истока ћу довести семе твоје, и од запада сабраћу те. 
Казаћу северу: Дај, и југу: Не брани; доведи синове моје из далека и кћери моје с крајева земаљских, 
Све, који се зову мојим именом и које створих на славу себи, саздах и начиних. 
Изведи народ слепи који има очи, и глуви који има уши. 
Сви народи нека се скупе, и нека се саберу племена; ко је између њих напред казао то или нам казао шта је било пре? Нека доведу сведоке своје и оправдају се; или нека чују, и кажу: Истина је. 
Ви сте моји сведоци, вели Господ, и слуга мој кога изабрах, да бисте знали и веровали ми и разумели да сам ја; пре мене није било Бога нити ће после мене бити. 
Ја сам, ја сам Господ, и осим мене нема Спаситеља. 
Ја објавих, и спасох, и напред казах, и никоји туђ бог међу вама, и ви сте ми сведоци, вели Господ, и ја сам Бог. 
Ја сам од пре него дан поста, и нико не може избавити из моје руке; кад радим, ко ће смести? 
Овако говори Господ Избавитељ ваш, Светац Израиљев: Вас ради послаћу у Вавилон и побацаћу све преворнице, и Халдејце с лађама, којима се хвале. 
Ја сам Господ Светац ваш, Створитељ Израиљев, цар ваш. 
Овако говори Господ који је начинио по мору пут и по силним водама стазу, 
Који изводи кола и коње, војску и силу, да сви попадају и не могу устати, да се угасе као што се гаси свештило: 
Не помињите шта је пре било и не мислите о старим стварима. 
Ево, ја ћу учинити ново, одмах ће настати; нећете ли га познати? Још ћу начинити у пустињи пут, реке у сувој земљи. 
Славиће ме звери пољске, змајеви и сове, што сам извео у пустињу воде, реке у земљи сувој, да напојим народ свој, изабраника свог. 
Народ који саздах себи, приповедаће хвалу моју. 
А ти, Јакове, не призива ме, и бејах ти досадан, Израиљу. 
Ниси ми принео јагњета на жртву паљеницу, и жртвама својим ниси ме почастио; нисам те нагонио да ми служиш приносима, нити сам те трудио да ми кадиш. 
Ниси ми купио за новце када, нити си ме претилином жртава својих наситио, него си ме мучио својим гресима, и досадио си ми безакоњем својим. 
Ја, ја сам бришем твоје преступе себе ради, и грехе твоје не помињем. 
Опомени ме, да се судимо, казуј, да се оправдаш. 
Отац твој први сагреши, и учитељи твоји скривише ми. 
Зато ћу избацити из светиње кнезове, и даћу Јакова у проклетство и Израиља у срамоту. 
