Јов.
15.
А Елифас Теманац одговори и рече: 
Хоће ли мудар човек казивати празне мисли и пунити трбух ветром источним, 
Препирући се говором који не помаже и речима које нису ни на шта? 
А ти уништаваш страх Божји и укидаш молитве к Богу. 
Јер безакоње твоје показују уста твоја, ако и јеси изабрао језик лукав. 
Осуђују те уста твоја, а не ја; и усне твоје сведоче на те. 
Јеси ли се ти први човек родио? Или си пре хумова саздан? 
Јеси ли тајну Божију чуо и покупио у себе мудрост? 
Шта ти знаш што ми не бисмо знали? Шта ти разумеш што не би било у нас? 
И седих и старих људи има међу нама, старијих од оца твог. 
Мале ли су ти утехе Божије? Или имаш шта сакривено у себи? 
Што те је занело срце твоје? И што севају очи твоје, 
Те обраћаш против Бога дух свој и пушташ из уста својих такве речи? 
Шта је човек, да би био чист, и рођени од жене, да би био прав? 
Гле, не верује свецима својим, и небеса нису чиста пред очима Његовим; 
А камоли гадни и смрдљиви човек, који пије неправду као воду? 
Ја ћу ти казати, послушај ме, и приповедићу ти шта сам видео, 
Шта мудраци казаше и не затајише, шта примише од отаца својих, 
Којима самим дана би земља, и туђин не прође кроз њу. 
Безбожник се мучи свега века свог, и насилнику је мало година остављено. 
Страх му зуји у ушима, у мирно доба напада пустошник на њ. 
Не верује да ће се вратити из таме, одсвуда привиђа мач. 
Тумара за хлебом говорећи: Где је? Зна да је за њ спремљен дан тамни. 
Туга и невоља страше га, и наваљују на њ као цар готов на бој. 
Јер је замахнуо на Бога руком својом, и Свемогућем се опро. 
Трчи исправљена врата на њ с многим високим штитовима својим. 
Јер је покрио лице своје претилином, и наваљао сало на бокове своје. 
И седео је у градовима раскопаним и у кућама пустим, обраћеним у гомилу камења. 
Неће се обратити нити ће остати благо његово, и неће се раширити по земљи добро његово. 
Неће изаћи из мрака, огранке његове осушиће пламен, однеће га дух уста његових. 
Нека се не узда у таштину преварени, јер ће му таштина бити плата. 
Пре свог времена свршиће се, и грана његова неће зеленети. 
Откинуће се као с лозе незрео грозд његов и пупци ће се његови као с маслине побацати. 
Јер ће опустети збор лицемерски, и огањ ће спалити шаторе оних који примају поклоне. 
Зачињу невољу и рађају муку, и трбух њихов саставља превару. 
