4. Мојсијева.
16.
А Кореј, син Исара сина Ката сина Левијевог, и Датан и Авирон синови Елијавови, и Авнан син Фалета сина Рувимовог побунише се, 
и усташе на Мојсија, и с њима двеста и педесет људи између синова Израиљевих, главара народних, који се сазиваху на збор и беху људи знатни. 
И скупише се на Мојсија и на Арона и рекоше им: Доста нек вам је; сав овај народ, сви су свети, и међу њима је Господ; зашто се ви подижете над збором Господњим? 
Кад то чу Мојсије, паде ничице. 
Потом рече Кореју и свој дружини његовој говорећи: Сутра ће показати Господ ко је Његов, и ко је свет, и кога је пустио к себи, јер кога је изабрао оног ће пустити к себи. 
Ово учините: Узмите кадионице, Кореј са свом дружином својом. 
И метните сутра у њих огња и метните у њих када пред Господом, и кога избере Господ онај ће бити свет. Доста нек вам је, синови Левијеви! 
И рече Мојсије Кореју: Чујте синови Левијеви! 
Мало ли вам је што вас је Бог Израиљев одвојио од збора Израиљевог пустивши вас к себи да вршите службу у шатору Господњем и да стојите пред збором и служите за њ? 
Пустио је к себи тебе и сву браћу твоју, синове Левијеве, с тобом, а ви тражите још и свештенство? 
Зато ти и сва дружина твоја скупите се на Господа. Јер Арон шта је да вичете на њ? 
И посла Мојсије да дозову Датана и Авирона, синове Елијавове. А они одговорише: Нећемо да идемо. 
Мало ли је што си нас извео из земље у којој тече млеко и мед да нас побијеш у овој пустињи, него још хоћеш да владаш над нама? 
Јеси ли нас одвео у земљу где тече млеко и мед? И јеси ли нам дао да имамо њиве и винограде? Хоћеш ли очи овим људима да ископаш? Нећемо да идемо. 
Тада се расрди Мојсије врло, и рече Господу: Немој погледати на дар њихов; ниједног магарца нисам узео од њих, нити сам коме од њих учинио какво зло. 
Потом рече Мојсије Кореју: Ти и сви твоји станите сутра пред Господом, ти и они и Арон. 
И узмите сваки своју кадионицу, и метните у њих када, и станите пред Господом сваки са својом кадионицом, двеста и педесет кадионица, и ти и Арон, сваки са својом кадионицом. 
И узеше сваки своју кадионицу, и метнувши у њих огња метнуше у њих када, и стадоше на врата шатора од састанка с Мојсијем и Ароном. 
А Кореј сабра на њих сав збор на врата шатора од састанка; тада се показа слава Господња свему збору. 
И рече Господ Мојсију и Арону говорећи: 
Одвојте се из тог збора, да их одмах сатрем. 
А они падоше ничице и рекоше: Боже, Боже духовима и сваком телу! Овај један згрешио, и на сав ли ћеш се збор гневити? 
Опет рече Господ Мојсију говорећи: 
Реци збору и кажи: Одступите од шатора Корејевог и Датановог и Авироновог. 
И уставши Мојсије отиде к Датану и Авирону, а за њим отидоше старешине Израиљеве. 
И рече збору говорећи: Одступите од шатора тих безбожника, и не додевајте се ничег што је њихово, да не изгинете са свих греха њихових. 
И одступише са свих страна од шатора Корејевог и Датановог И Авироновог; а Датан и Авирон изашавши стадоше сваки на врата од шатора свог са женама својим и са синовима својим и с децом својом. 
Тада рече Мојсије: Овако ћете познати да ме је Господ послао да чиним сва ова дела, и да ништа не чиним од себе: 
Ако ови помру као што мру сви људи, и ако буду покарани као што бивају покарани сви људи, није ме послао Господ; 
ако ли шта ново учини Господ, и земља отвори уста своја и прождре их са свим што је њихово, и сиђу живи у гроб, тада знајте да су ови људи увредили Господа. 
А кад изговори речи ове, раседе се земља под њима, 
и отворивши земља уста своја прождре их, и домове њихове и све људе Корејеве и све благо њихово. 
И тако сиђоше са свим што имаху живи у гроб, и покри их земља и неста их из збора. 
А сви Израиљци који беху око њих побегоше од вике њихове, јер говораху: Да нас не прождре земља. 
И изађе огањ од Господа, и сажеже оних двеста и педесет људи који принесоше кад. 
Тада рече Господ Мојсију говорећи: 
Кажи Елеазару, сину Арона свештеника нека покупи кадионице из тог гаришта, и угљевље из њих нека разбаци, јер су свете; 
кадионице оних који огрешише душе своје нека раскују на плоче да се окује олтар, јер кадише њима пред Господом, зато су свете, и нека буду синовима Израиљевим знак. 
И покупи Елеазар свештеник кадионице бронзане, којима беху кадили они што изгореше, и расковаше их на оков олтару 
за спомен синовима Израиљевим, да не приступа нико други који није рода Ароновог да кади пред Господом, да му не буде као Кореју и дружини његовој, као што му беше казао Господ преко Мојсија. 
А сутрадан викаше сав збор синова Израиљевих на Мојсија и на Арона говорећи: Побисте народ Господњи. 
А кад се стецаше народ на Мојсија и на Арона, погледаше на шатор од састанка, а то облак на њему, и показа се слава Господња. 
И дође Мојсије и Арон пред шатор од састанка. 
И рече Господ Мојсију говорећи: 
Уклоните се из тог збора да их одмах потрем. А они падоше ничице. 
И рече Мојсије Арону: Узми кадионицу, и метни у њу огња с олтара, и метни када, и иди брже ка збору, и очисти их; јер гнев жесток изађе од Господа, и помор поче. 
И узевши Арон кадионицу, као што му рече Мојсије, отрча усред збора, и гле, помор већ беше почео у народу; и окадив очисти народ. 
И стајаше међу мртвима и живима, и устави се помор. 
А оних који помреше од тог помора беше четрнаест хиљада и седам стотина, осим оних што изгибоше с Кореја. 
И врати се Арон к Мојсију на врата шатора од састанка, кад се устави помор. 
