Исаија.
38.
У то време разболе се Језекија на смрт; и дође к њему пророк Исаија син Амосов и рече му: Овако вели Господ: Нареди за кућу своју, јер ћеш умрети и нећеш остати жив. 
А Језекија се окрете лицем к зиду, и помоли се Господу, 
и рече: Ох, Господе, опомени се да сам једнако ходио пред Тобом верно и с целим срцем, и творио шта је Теби угодно. И плака Језекија веома. 
Тада дође реч Господња Исаији говорећи: 
Иди и реци Језекији: Овако вели Господ Бог Давида оца твог: Чуо сам молитву твоју, и видео сам сузе твоје, ево додаћу ти веку петнаест година. 
И избавићу тебе и овај град из руку цара асирског, и бранићу овај град. 
И ово нека ти буде знак од Господа да ће учинити Господ шта је рекао. 
Ево ја ћу вратити сен по коленцима по којима је сишао на сунчанику Ахазовом натраг за десет коленаца. И врати се сунце за десет коленаца по коленцима по којима беше сишло. 
Ово написа Језекија цар Јудин кад се разболе, и оздрави од болести своје: 
Ја рекох, кад се пресекоше дани моји: Идем к вратима гробним, узе ми се остатак година мојих. 
Рекох: Нећу видети Господа Господа у земљи живих, нећу више видети човека међу онима који станују на свету. 
Век мој прође и пренесе се од мене као шатор пастирски; пресекох живот свој као ткач, одсећи ће ме од оснутка; од јутра до вечера учинићеш ми крај. 
Мишљах за јутра да ће као лав потрти све кости моје; од јутра до вечера учинићеш ми крај. 
Пиштах као ждрал и као ластавица, уках као голубица, очи ми ишчилеше гледајући горе: Господе, у невољи сам, олакшај ми. 
Шта да кажем? Он ми каза, и учини. Проживећу све године своје по јаду душе своје. 
Господе, о том се живи и у том је свему живот духа мог, исцелио си ме и сачувао у животу. 
Ево, на мир дође ми љут јад; али Теби би мило да извучеш душу моју из јаме погибли, јер си бацио за леђа своја све грехе моје. 
Јер неће гроб Тебе славити, неће Те смрт хвалити, и који сиђу у гроб не надају се Твојој истини. 
Живи, живи, они ће Те славити као ја данас: отац ће синовима јављати истину Твоју. 
Господ ме спасе, зато ћемо певати песме моје у дому Господњем док смо год живи. 
А Исаија беше рекао да узму груду сувих смокава и превију на оток, те ће оздравити. 
И Језекија беше рекао: Шта ће бити знак да ћу отићи у дом Господњи? 
