Титу посланица светог апостола Павла.
1.
Од Павла, слуге Божјег, а апостола Исуса Христа по вери изабраних Божјих и по познању истине побожности, 
за наду вечног живота, који обећа нелажни Бог пре времена вечних, 
а јави у времена своја реч своју проповедањем, које је мени поверено по заповести Спаситеља нашег Бога, 
Титу, правом сину по вери нас обојице, благодат, милост, мир од Бога Оца и Господа Исуса Христа, Спаса нашег. 
Зато те оставих у Криту да поправиш шта је недовршено, и да поставиш по свим градовима свештенике, као што ти ја заповедих, 
ако је ко без мане, једне жене муж, и има верну децу, коју не коре за курварство или за непокорност. 
Јер владика треба да је без мане, као Божји пристав; не који себи угађа, не гневљив, не пијаница, не бојац, не лаком на погани добитак; 
него гостољубив, благ, поштен, праведан, свет, чист; 
који се држи верне речи по науци, да буде кадар и саветовати са здравом науком, и покарати оне који се противе. 
Јер има много непослушних, празноговорљивих, и умом преварених, а особито који су из обрезања, 
којима треба уста затворити; који целе куће изопачују учећи шта не треба, поганог добитка ради. 
А рече неко од њих, њихов пророк: Крићани свагда лажљиви, зли зверови, беспослени трбуси. 
Сведочанство је ово истинито; заради тог узрока карај их без штеђења, да буду здрави у вери, 
не слушајући јеврејске гаталице ни заповести људи који се одвраћају од истине. 
Чистима је све чисто; а поганима и невернима ништа није чисто, него је опогањен њихов и ум и савест. 
Говоре да познају Бога, а делима Га се одричу; јер су мрски и непослушни, и ни за какво добро дело ваљани. 
