Приче Соломунове.
9.
Премудрост сазида себи кућу, и отеса седам ступова; 
Покла стоку своју, раствори вино своје, и постави сто свој. 
Посла девојке своје, те зове сврх висина градских: 
Ко је луд, нека се уврати овамо. И безумнима вели: 
Ходите, једите хлеба мог, и пијте вино које сам растворила. 
Оставите лудост и бићете живи, и идите путем разума. 
Ко учи подсмевача, прима срамоту; и ко кори безбожника, прима руг. 
Не карај подсмевача да не омрзне на те; карај мудра, и љубиће те. 
Кажи мудроме, и биће још мудрији; поучи праведног, и знаће више. 
Почетак је мудрости страх Господњи, и знање је светих ствари разум. 
Јер ће се мном умножити дани твоји и додаће ти се године животу. 
Ако будеш мудар, себи ћеш бити мудар; ако ли будеш подсмевач, сам ћеш теглити. 
Жена безумна плаха је, луда и ништа не зна; 
И седи на вратима од куће своје на столици, на висинама градским, 
Те виче оне који пролазе, који иду право својим путем: 
Ко је луд? Нека се уврати овамо. И безумном говори: 
Вода је крадена слатка, и хлеб је сакривен угодан. 
А он не зна да су онде мртваци и у дубоком гробу да су званице њене. 
