Псалми.
62.
Начелнику певача Идутунових. Псалам Давидов. Та, у Бога је мир души мојој, од Њега је спасење моје! 
Та, Он је град мој и спасење моје, уточиште моје, нећу посрнути нимало. 
Докле ћете нападати на човека? Сви хоћете да га оборите као зид наваљен, као ограду испроваљивану. 
Баш наумише да га свргну с висине, омиле им лаж, устима благосиљају, а у срцу куну. 
Да, у Богу се смири, душо моја; јер је у Њему нада моја. 
Он је град мој и спасење моје, уточиште моје, нећу посрнути. 
У Богу је спасење моје и слава моја, тврди град и пристаниште мени је у Богу. 
Народе! Уздај се у Њега у свако доба; изливајте пред Њим срце своје; Бог је наше уточиште. 
Та, синови су простачки ништа, синови су господски лаж, да се метну на мерила, били би лакши него ништа. 
Не уздајте се у власт ни у отимање, немојте бити ништави; кад расте богатство, не дајте да вам срце прионе за њ. 
Једном рече Бог и више пута чух, да је крепост у Бога. 
И у Тебе је, Господе, милост; јер Ти плаћаш свакоме по делима његовим. 
