Исаија.
21.
Бреме пустињи на мору. Као вихори који пролазе на југ, тако ће доћи из пустиње, из земље страшне. 
Љута утвара јави ми се. Неверник неверу чини, пустошник пустоши; ходи, Еламе; опколи, Мидијо! Свему уздисању учинићу крај. 
Зато су бедра моја пуна бола; муке ме обузеше као кад се мучи породиља; згурих се чујући, препадох се видећи. 
Срце ми се смете, гроза ме подузе; ноћ милина мојих претвори ми се у страх. 
Постави сто, стражар нека стражи; једи, пиј; устајте кнезови, мажите штитове. 
Јер овако ми рече Господ: Иди, постави стражара да ти јави шта види. 
И виде кола, и два реда коњика; кола с магарцима и кола с камилама; и пажаше добро великом пажњом. 
И повика као лав: Господару, ја стојим једнако на стражи дању, и стојим на стражи по сву ноћ. 
И ево дођоше на колима људи, у два реда коњици. Тада повика и рече: Паде, паде Вавилон, и сви резани ликови богова његових разбише се о земљу. 
Вршају мој, и пшенице гумна мог! Шта чух од Господа над војскама, Бога Израиљевог, јавих вам. 
Бреме Думи. Виче к мени неко са Сира: Стражару! Шта би ноћас? Стражару! Шта би ноћас? 
Стражар рече: Доћи ће јутро, али и ноћ; ако ћете тражити, тражите, вратите се, дођите. 
Бреме арапској. По шумама у арапској ноћиваћете, путници дедански! 
Изнесите воде пред жедне, који живите у земљи Теми, сретните с хлебом бегунца. 
Јер ће бежати од мача, од мача голог, од лука запетог и од жестоког боја. 
Јер овако ми рече Господ: За годину, као што је година најамничка, нестаће све славе кидарске. 
И што остане храбрих стрелаца синова кидарских, биће мало; јер Господ Бог Израиљев рече. 
