2. Самуилова.
22.
И изговори Давид Господу речи ове песме, кад га избави Господ из руку свих непријатеља његових и из руке Саулове; 
и рече: Господ је моја Стена и Град мој и Избавитељ мој. 
Бог је Стена моја, у Њега ћу се уздати, Штит мој и Рог спасења мог, Заклон мој и Уточиште моје, Спаситељ мој, који ме избавља од силе. 
Призивам Господа, кога ваља хвалити, и опраштам се непријатеља својих. 
Јер обузеше ме смртни болови, потоци неваљалих људи уплашише ме. 
Болови гробни опколише ме, стегоше ме замке смртне. 
У тескоби својој призвах Господа, и к Богу свом повиках, Он чу из двора свог глас мој, и вика моја дође му до ушију. 
Затресе се и поколеба се земља, темељи небесима задрмаше се и померише се, јер се Он разгневи. 
Подиже се дим из ноздрва Његових и из уста Његових огањ који прождире, живо угљевље одскакаше од Њега. 
Сави небеса и сиђе; а мрак беше под ногама Његовим. 
И седе на херувима и полете, и показа се на крилима ветреним. 
Од мрака начини око себе шатор, од мрачних вода, облака ваздушних. 
Од севања пред Њим гораше живо угљевље. 
Загрме с небеса Господ, и Вишњи пусти глас свој. 
Пусти стреле своје, и разметну их; муње, и разасу их. 
Показаше се дубине морске, и открише се темељи васиљеној од претње Господње, од дихања духа из ноздрва Његових. 
Тада пружи с висине руку и ухвати ме, извуче ме из воде велике. 
Избави ме од непријатеља мог силног и од мојих ненавидника, кад беху јачи од мене. 
Устадоше на ме у дан невоље моје, али ми Господ би потпора. 
И изведе ме на пространо место, избави ме, јер сам му мио. 
Даде ми Господ по правди мојој, по чистоти руку мојих дарива ме. 
Јер се држах путева Господњих, и не одметнух се Бога свог. 
Него су сви закони Његови преда мном, и заповести Његове не уклањам од себе. 
И бих му веран, и чувах се од безакоња свог. 
Даде ми Господ по правди мојој, по чистоти мојој пред очима Његовим. 
Са светима поступаш свето, с човеком верним верно; 
С чистим чисто поступаш, а с неваљалим насупрот њему. 
Јер помажеш народу невољном, а на поносите спушташ очи своје и понижаваш их. 
Ти си видело моје, Господе, и Господ просветљује таму моју. 
С Тобом разбијам војску, с Богом својим скачем преко зида. 
Пут је Божји веран, реч Господња чиста. Он је штит свима који се уздају у Њ. 
Јер ко је Бог осим Господа? И ко је стена осим Бога нашег? 
Бог је крепост моја и сила моја, и чини да ми је пут без мане. 
Даје ми ноге као у јелена, и на висине моје ставља ме. 
Учи руке моје боју, те ломе лук бронзани мишице моје. 
Ти ми дајеш штит спасења свог, и милост твоја чини ме велика. 
Шириш кораке моје пода мном, те се не омичу глежњи моји. 
Терам непријатеље своје, и потирем их, и не враћам се докле их не истребим. 
И истребљујем их, и обарам их да не могу устати, него падају под ноге моје. 
Јер ме Ти опасујеш снагом за бој; који устану на ме, обараш их пода ме. 
Непријатеља мојих плећи Ти ми обраћаш, и потирем ненавиднике своје. 
Обзиру се, али нема помагача; вичу ка Господу, али их не слуша. 
Сатирем их као прах земаљски, као блато по улицама газим их и размећем. 
Ти ме избављаш од буне народа мог, чуваш ме да сам глава народима; народ ког не познавах служи ми. 
Туђини ласкају ми, чујући покоравају ми се. 
Туђини бледе, дрхћу у градовима својим. 
Жив је Господ, и да је благословена Стена моја. Да се узвиси Бог, Стена спасења мог. 
Бог, који ми даје освету, и покорава ми народе, 
Који ме изводи из непријатеља мојих, и подиже ме над оне који устају на ме, и од човека жестоког избавља ме. 
Тога ради хвалим Те, Господе, по народима, и појем имену твом, 
Који славно избављаш цара свог, и чиниш милост помазанику свом Давиду и семену његовом довека. 
