1. Мојсијева.
16.
Али Сара жена Аврамова не рађаше му деце. А имаше робињу Мисирку, по имену Агара. 
Па рече Сара Авраму: Господ ме је затворио да не родим; него иди к робињи мојој, не бих ли добила деце од ње. И Аврам приста на реч Сарину. 
И Сара жена Аврамова узе Агару Мисирку робињу своју, и даде је за жену Авраму мужу свом после десет година откако се настани Аврам у земљи хананској. 
И он отиде к Агари, и она затрудне; а кад виде да је трудна, понесе се од госпође своје. 
А Сара рече Авраму: Увреда моја паде на тебе; ја ти метнух на крило робињу своју, а она видевши да је трудна понесе се од мене. Господ ће судити мени и теби. 
А Аврам рече Сари: Ето, робиња је твоја у твојим рукама, учини с њом шта ти је воља. И Сара је стаде злостављати, те она побеже од ње. 
Али анђео Господњи нађе је код студенца у пустињи, код студенца на путу у Сур. 
И рече јој: Агаро, робињо Сарина, откуд идеш, куда ли идеш? А она рече: Бежим од Саре госпође своје. 
А анђео јој Господњи рече: Врати се госпођи својој, и покори јој се. 
Опет јој рече анђео Господњи: Умножићу веома семе твоје, да се неће моћи пребројати од множине. 
Још јој рече анђео Господњи: Ето си трудна, и родићеш сина, и надени му име Исмаило; јер је Господ видео муку твоју. 
А биће човек убица; рука ће се његова дизати на сваког а свачија на њега, и наставаће на погледу свој браћи својој. 
Тада Агара призва име Господа који говори с њом: Ти си Бог, који види. Јер говораше: Зар још гледам иза Оног који ме виде? 
Тога ради зове се студенац онај студенац Живога који ме види; а он је између Кадиса и Варада. 
И роди Агара Авраму сина; и надеде Аврам сину свом, ког му роди Агара, име Исмаило. 
А беше Авраму осамдесет и шест година кад му Агара роди Исмаила. 
