Лука.
5.
Једанпут пак, кад народ належе к Њему да слушају реч Божију Он стајаше код језера генисаретског, 
и виде две лађе где стоје у крају, а рибари беху изишли из њих и испираху мреже: 
И уђе у једну од лађа која беше Симонова, и замоли га да мало одмакне од краја; и седавши учаше народ из лађе. 
А кад преста говорити, рече Симону: Хајде на дубину, и баците мреже своје те ловите. 
И одговарајући Симон рече Му: Учитељу! Сву ноћ смо се трудили, и ништа не ухватисмо: али по Твојој речи бацићу мрежу. 
И учинивши то ухватише велико мноштво риба, и мреже им се продреше. 
И намагоше на друштво које беше на другој лађи да дођу да им помогну; и дођоше, и напунише обе лађе тако да се готово потопе. 
А кад виде Симон Петар, припаде ка коленима Исусовим говорећи: Изиђи од мене, Господе! Ја сам човек грешан. 
Јер беше ушао страх у њега и у све који беху с њим од мноштва риба које ухватише; 
а тако и у Јакова и Јована, синове Зеведејеве, који беху другови Симонови. И рече Исус Симону: Не бој се; одселе ћеш људе ловити. 
И извукавши обе лађе на земљу оставише све, и отидоше за Њим. 
И кад беше Исус у једном граду, и гле, човек сав у губи: и видевши Исуса паде ничице молећи Му се и говорећи: Господе! Ако хоћеш можеш ме очистити. 
И пруживши руку дохвати га се. И рече: Хоћу, очисти се. И одмах губа спаде с њега. 
И Он му заповеди да ником не казује: Него иди и покажи се свештенику, и принеси дар за очишћење своје, како је заповедио Мојсије за сведочанство њима. 
Али се глас о Њему још већма разлажаше, и мноштво народа стецаше се да Га слушају и да их исцељује од њихових болести. 
А Он одлажаше у пустињу и мољаше се Богу. 
И један дан учаше Он, и онде сеђаху фарисеји и законици који беху дошли из свију села галилејских и јудејских и из Јерусалима; и сила Господња исцељиваше их. 
И гле, људи донесоше на одру човека који беше узет, и тражаху да га унесу и метну преда Њ; 
и не нашавши куда ће га унети од народа, попеше се на кућу и кроз кров спустише га с одром на среду пред Исуса. 
И видевши веру њихову рече му: Човече! Опраштају ти се греси твоји. 
И почеше помишљати књижевници и фарисеји говорећи: Ко је овај што хули на Бога? Ко може опраштати грехе осим једног Бога? 
А кад разуме Исус помисли њихове, одговарајући рече им: Шта мислите у срцима својим? 
Шта је лакше рећи: Опраштају ти се греси твоји? Или рећи: Устани и ходи? 
Него да знате да власт има Син човечији на земљи опраштати грехе, (рече узетоме:) теби говорим: устани и узми одар свој и иди кући својој. 
И одмах устаде пред њима, и узе на чему лежаше, и отиде кући својој хвалећи Бога. 
И сви се запрепастише, и хваљаху Бога, и напунивши се страха говораху: Чуда се нагледасмо данас! 
И потом изиђе, и виде цариника по имену Левија где седи на царини, и рече му: Хајде за мном. 
И оставивши све, устаде и пође за Њим. 
И зготови Му Левије код куће своје велику част; и беше много цариника и других који сеђаху с Њим за трпезом. 
И викаху на Њега књижевници и фарисеји говорећи ученицима Његовим: Зашто с цариницима и грешницима једете и пијете? 
И одговарајући Исус рече им: Не требају здрави лекара него болесни. 
Ја нисам дошао да дозовем праведнике него грешнике на покајање. 
А они Му рекоше: Зашто ученици Јованови посте често и моле се Богу, тако и фарисејски; а твоји једу и пију? 
А Он им рече: Можете ли сватове натерати да посте док је женик с њима? 
Него ће доћи дани кад ће се отети од њих женик, и онда ће постити у оне дане. 
Каза им пак и причу: Нико не меће закрпе од нове хаљине на стару хаљину, иначе ће и нову раздрети, и старој не личи шта је од новог. 
И нико не лије вино ново у мехове старе; иначе продре ново вино мехове и оно се пролије, и мехови пропадну; 
него вино ново у мехове нове треба лити, и обоје ће се сачувати. 
И нико пивши старо неће одмах новог; јер вели: Старо је боље. 
