Проповедник.
7.
Боље је име него добро уље, и дан смртни него дан у који се ко роди. 
Боље је ићи у кућу где је жалост него где је гозба, јер је онде крај сваког човека, и ко је жив, слаже у срце своје. 
Боља је жалост него смех, јер кад је лице невесело, срце постаје боље. 
Срце је мудрих људи у кући где је жалост, а срце безумних у кући где је весеље. 
Боље је слушати карање мудрога него да ко слуша песму безумних. 
Јер као што прашти трње под лонцем, такав је смех безумников; и то је таштина. 
Насиље обезумљује мудрога, и поклон изопачује срце. 
Бољи је крај ствари него почетак јој; бољи је ко је стрпљивог духа неголи ко је поноситог духа. 
Не буди нагао у духу свом на гнев, јер гнев почива у недрима безумних. 
Не говори: Шта је то, те су пређашњи дани били бољи од ових? Јер не би било мудро да за то питаш. 
Добра је мудрост с имањем, и корисна је онима који виде сунце. 
Јер је мудрост заклон, и новци су заклон; али је претежније знање мудрости тим што даје живот ономе ко је има. 
Погледај дело Божије; јер ко може исправити шта Он искриви? 
У добро време уживај добро, а у зло време гледај, јер је Бог створио једно према другом за то да човек не зна шта ће бити. 
Свашта видех за времена таштине своје: праведника који пропада у правди својој, и безбожника који дуго живи у својој злоћи. 
Не буди сувише праведан ни сувише мудар; зашто би себе упропастио? 
Не буди сувише безбожан ни луд; зашто би умро пре времена? 
Добро је да држиш једно, а друго да не пушташ из руке; јер ко се боји Бога избавиће се од свега. 
Мудрост крепи човека више него десет кнезова који су у граду. 
Доиста нема човека праведног на земљи који твори добро и не греши. 
Не узимај на ум свашта што се говори, ако би и слугу свог чуо где те псује; 
јер срце твоје зна да си и ти више пута псовао друге. 
Све то огледах мудрошћу и рекох: Бићу мудар; али мудрост беше далеко од мене. 
Шта је тако далеко и врло дубоко, ко ће наћи? 
Окретох се срцем својим да познам и извидим и изнађем мудрост и разум, и да познам безбожност лудости и лудост безумља. 
И нађох да је горча од смрти жена којој је срце мрежа и пругло, којој су руке окови; ко је мио Богу, сачуваће се од ње, а грешника ће ухватити она. 
Гле, то нађох, вели проповедник, једно према другом, тражећи да разумем. 
Још тражи душа моја, али не нађох. Човека једног у хиљаде нађох, али жене међу свима не нађох. 
Само, гле, ово нађох: да је Бог створио човека доброг; а они траже свакојаке помисли. 
