Матеј.
27.
А кад би ујутру, учинише веће сви главари свештенички и старешине народне за Исуса да Га погубе. 
И свезавши Га одведоше, и предаше Га Понтију Пилату, судији. 
Тада видевши Јуда издајник Његов да Га осудише раскаја се, и врати тридесет сребрника главарима свештеничким и старешинама 
говорећи: Ја сагреших што издадох крв праву. А они рекоше: Шта ми маримо за то? Ти ћеш видети. 
И бацивши сребрнике у цркви изиђе, и отиде те се обеси. 
А главари свештенички узевши сребрнике рекоше: Не ваља их метнути у црквену хазну, јер је узето за крв. 
Него се договорише те купише за њих лончареву њиву за гробље гостима. 
Од тога се и прозва она њива крвна њива и до данас. 
Тада се изврши шта је казао пророк Јеремија говорећи: И узеше тридесет сребрника, цену цењенога кога су ценили синови Израиљеви; 
и дадоше их за њиву лончареву, као што ми каза Господ. 
А Исус стаде пред судијом, и запита Га судија говорећи: Ти ли си цар јудејски? А Исус рече му: Ти кажеш. 
И кад Га тужаху главари свештенички и старешине, ништа не одговори. 
Тада рече ми Пилат: Чујеш ли шта на тебе сведоче? 
И не одговори му ни једну реч тако да се судија дивљаше врло. 
А о сваком празнику пасхе беше обичај у судије да пусти народу по једног сужња кога они хоће. 
А тада имаху знатног сужња по имену Варава. 
И кад се сабраше, рече им Пилат: Кога хоћете да вам пустим? Вараву или Исуса прозваног Христа? 
Јер знаше да су Га из зависти предали. 
А кад сеђаше у суду, поручи му жена његова говорећи: Немој се ти ништа мешати у суд тог праведника, јер сам данас у сну много пострадала њега ради. 
А главари свештенички и старешине наговорише народ да ишту Вараву, а Исуса да погубе. 
А судија одговарајући рече им: Кога хоћете од ове двојице да вам пустим? А они рекоше: Вараву. 
Рече им Пилат: А шта ћу чинити с Исусом прозваним Христом? Рекоше му сви: Да се разапне. 
Судија пак рече: А какво је зло учинио? А они гласно повикаше говорећи: Да се разапне. 
А кад виде Пилат да ништа не помаже него још већа буна бива, узе воду те уми руке пред народом говорећи: Ја нисам крив у крви овог праведника: ви ћете видети. 
И одговарајући сав народ рече: Крв његова на нас и на децу нашу. 
Тада пусти им Вараву, а Исуса шибавши предаде да се разапне. 
Тада војници судијини узеше Исуса у судницу и скупише на Њ сву чету војника. 
И свукавши Га обукоше Му скерлетну кабаницу. 
И оплетавши венац од трња метнуше Му на главу, и дадоше Му трску у десницу; и клекнувши на колена пред Њим ругаху Му се говорећи: Здраво, царе јудејски! 
И пљунувши на Њ узеше трску и бише Га по глави. 
И кад Му се наругаше, свукоше с Њега кабаницу, и обукоше Га у хаљине Његове, и поведоше Га да Га разапну. 
И излазећи нађоше човека из Кирине по имену Симона и натераше га да Му понесе крст. 
И дошавши на место које се зове Голгота, то јест костурница, 
дадоше Му да пије сирће помешано са жучи, и окусивши не хте да пије. 
А кад Га разапеше, разделише хаљине Његове бацивши коцке; 
и сеђаху онде те Га чуваху. 
И метнуше Му више главе кривицу Његову написану: Ово је Исус цар јудејски. 
Тада распеше с Њиме два хајдука, једног с десне а једног с леве стране. 
А који пролажаху хуљаху на Њ машући главама својим. 
И говорећи: Ти који цркву разваљујеш и за три дана начињаш помози сам себи; ако си син Божји, сиђи с крста. 
А тако и главари свештенички с књижевницима и старешинама подсмевајући се говораху: 
Другима поможе, а себи не може помоћи. Ако је цар Израиљев, нека сиђе сад с крста па ћемо га веровати. 
Он се уздао у Бога: нека му помогне сад, ако му је по вољи, јер говораше: Ја сам син Божји. 
Тако исто и хајдуци разапети с Њим ругаху Му се. 
А од шестог сата би тама по свој земљи до сата деветог. 
А око деветог сата повика Исус гласно говорећи: Или! Или! Лама савахтани? То јест: Боже мој! Боже мој! Зашто си ме оставио? 
А неки од оних што стајаху онде чувши то говораху: Овај зове Илију. 
И одмах отрча један од њих те узе сунђер, и напуни оцта, па натаче на трску, те Га појаше. 
А остали говораху: Стани да видимо хоће ли доћи Илија да му помогне. 
А Исус опет повика гласно и испусти душу. 
И гле, завеса црквена раздре се надвоје од горњег краја до доњег; и земља се потресе, и камење се распаде; 
и гробови се отворише, и усташе многа тела светих који су помрли; 
и изашавши из гробова, по васкрсењу Његовом, уђоше у свети град и показаше се многима. 
А капетан и који с њим чуваху Исуса видевши да се земља тресе и шта би, поплашише се врло говорећи: Заиста овај беше Син Божји. 
И онде беху и гледаху издалека многе жене које су ишле за Исусом из Галилеје и служиле Му. 
Међу којима беше Марија Магдалина и Марија мати Јаковљева и Јосијина и мати синова Зеведејевих. 
А кад би увече, дође човек богат из Ариматеје, по имену Јосиф, који је такође био ученик Исусов. 
Овај приступивши к Пилату замоли га за тело Исусово. Тада Пилат заповеди да му даду тело. 
И узевши Јосиф тело зави Га у платно чисто; 
и метну Га у нови свој гроб што је био исекао у камену; и наваливши велики камен на врата од гроба отиде. 
А онде беше Марија Магдалина и друга Марија, и сеђаху према гробу. 
Сутрадан пак по петку сабраше се главари свештенички и фарисеји код Пилата, 
и рекоше: Господару! Ми се опоменусмо да овај лажа каза још за живота: После три дана устаћу. 
Зато заповеди да се утврди гроб до трећег дана да не дођу како ученици његови ноћу и да га не украду и не кажу народу: Уста из мртвих; и биће последња превара гора од прве. 
Рече им Пилат: Ево вам страже, па идите те утврдите како знате. 
А они отишавши са стражом утврдише гроб, и запечатише камен. 
