Саборна посланица светог апостола Јакова.
1.
Од Јакова, Бога и Господа Исуса Христа слуге, свима дванаест колена расејаним по свету поздравље. 
Сваку радост имајте, браћо моја, кад падате у различне напасти, 
знајући да кушање ваше вере гради трпљење; 
а трпљење нека дело довршује, да будете савршени и цели без икакве мане. 
Ако ли коме од вас недостаје премудрости, нека иште у Бога који даје свакоме без разлике и не кори никога, и даће му се; 
али нека иште с вером, не сумњајући ништа; јер који се сумња он је као морски валови, које ветрови подижу и размећу. 
Јер такав човек нека не мисли да ће примити шта од Бога. 
Који двоуми непостојан је у свима путевима својим. 
А понижени брат нека се хвали висином својом; 
а богати својом понизношћу; јер ће проћи као цвет травни. 
Јер сунце огреја с врућином, и осуши траву, и цвет њен отпаде, и красота лица њена погибе; тако ће и богати у хођењу свом увенути. 
Благо човеку који претрпи напаст; јер кад буде кушан примиће венац живота, који Бог обрече онима који га љубе. 
Ниједан кад се куша да не говори: Бог ме куша; јер се Бог не може злом искушати, и Он не куша никога; 
него сваког куша његова сласт, која га вуче и мами. 
Тада затрудневши сласт рађа грех; а грех учињен рађа смрт. 
Не варајте се, љубазна браћо моја! 
Сваки добри дар и сваки поклон савршени одозго је, долази од Оца светлости, у ког нема промењивања ни мењања видела и мрака; 
јер нас драговољно породи речју истине, да будемо новина од Његовог створења. 
Зато, љубазна браћо моја, нека буде сваки човек брз чути а спор говорити и спор срдити се. 
Јер срдња човечија не чини правде Божије. 
Зато одбаците сваку нечистоту и сувишак злобе, и с кротошћу примите усађену реч која може спасти душе ваше. 
Будите, пак, творци речи, а не само слушачи, варајући сами себе. 
Јер ако ко слуша реч а не твори, он је као човек који гледа лице тела свог у огледалу; 
јер се огледа па отиде, и одмах заборави какав беше. 
Али који провиди у савршени закон слободе и остане у њему, и не буде заборавни слушач, него творац дела, онај ће бити блажен у делу свом. 
Ако који од вас мисли да верује, и не зауздава језик свој, него вара срце своје, његова је вера узалуд. 
Јер вера чиста и без мане пред Богом и Оцем јесте ова: обилазити сироте и удовице у њиховим невољама, и држати себе неопогањеног од света. 
