5. Мојсијева.
34.
Тада изиђе Мојсије из поља моавског на гору Нава, на врх Фазге, која је према Јерихону; и показа му Господ сву земљу од Галада до Дана; 
и сву земљу Нефталимову; и земљу Јефремову и Манасијину, и сву земљу Јудину до мора западног, 
и јужну страну, и равницу, долину под Јерихоном местом где има много палмових дрвета до Сигора. 
И рече му Господ: Ово је земља, за коју сам се заклео Авраму, Исаку и Јакову говорећи: Семену твом даћу је. Показах ти да је видиш очима својим, али у њу нећеш ући. 
И умре онде Мојсије, слуга Господњи у земљи моавској по речи Господњој. 
А погребе га Господ у долини у земљи моавској према Вет-Фегору; и нико не дозна за гроб његов до данашњег дана. 
И беше Мојсију сто и двадесет година кад умре, и не беху потамнеле очи његове нити га снага издала. 
И плакаше синови Израиљеви за Мојсијем у пољу моавском тридесет дана; и прођоше плачни дани жалости за Мојсијем. 
А Исус син Навин беше пун духа мудрости, јер Мојсије беше метнуо на њ руке своје. И слушаше га синови Израиљеви, и творише као што заповеди Господ преко Мојсија. 
Али не уста више пророк у Израиљу као Мојсије, ког Господ позна лицем к лицу, 
у свим знацима и чудесима, за која посла Господ да их учини у земљи мисирској на Фараону и на свим слугама његовим и на свој земљи његовој, 
и у свим делима крепке руке и у свим страхотама великим, које учини Мојсије пред свим Израиљем. 
