Приче Соломонове.
24.
Не завиди злима, не пожели да си с њима; 
јер у срцу своме смишљају насиље, најављују уснама невољу. 
Мудрошћу се подиже кућа, а разборитошћу је основана; 
знањем су јој собе напуњене сваким благом пожељним и вредним. 
Човек ратник је јак, али онај који зна јача снагу своју; 
јер ћеш рат добити мудрим саветима и победа је у многим саветницима. 
Висока је мудрост немудроме, он уста своја не отвара на судским вратима. 
Ко је предан да зло смишља назваће га сплеткарошем. 
Грех су безумни науми и подругљивац је одуран људима. 
Клонеш ли у дану невоље, клонуће и твоја снага. 
Спасавај оне које у смрт вуку, извлачи оне што тетурају на погубљење. 
Јер, кажеш ли – „Али, ми то нисмо знали!“ – неће ли схватити онај што прониче срца? Неће ли знати онај који ти живот чува и узвратити човеку по делу његовом? 
Једи мед, сине мој, јер је здрав и непцу је твоме сладак мед из саћа. 
Такво је познање мудрости души твојој ако је пронађеш; тада будућност постоји и твоја нада неће пропасти. 
Не вребај ко зликовац у потаји на дом праведника и коначиште његово не руши. 
Јер падне ли праведник и седам пута, устаће, а зликовац ће посрнути у невољи. 
Не радуј се док се руши душманин твој, кад посрне нека ти се срце не весели; 
да Господ то не види и то буде зло пред њиме, па са душманина повуче свој гнев. 
Не жести се због злотвора, не завиди зликовцима; 
јер будућност не припада злотвору, догорева светиљка зликовцу. 
Бој се Господа, сине мој, баш као и цара; не дружи се с бунтовнима; 
јер изненадна долази њихова пропаст и ко ће да сазна свршетак ове двојице? 
И ово се тиче мудрих људи: Страхота је кад се гледа ко је ко на суду. 
Наиме, ко каже зломе – „Ти си праведан!“ – људи ће га проклињати, народи га презирати. 
А онима који га прекоре уживање ће бити, на њих ће доћи благослов добра. 
Усне воли онај ко узвраћа праведним речима. 
Посао свој на пољу заврши, припреми њиву своју, а онда изгради кућу своју. 
Не сведочи без разлога против ближњег свога, зар ћеш да обмањујеш уснама својим? 
Не реци – „Како је он урадио мени, тако ћу и ја да урадим њему. Узвратићу му по делу његовом!“ 
Прошао сам поред поља ленштине и поред винограда безумника. 
И гле, у трње је све зарасло, копривама све обрасло, зид камени беше срушен. 
Када сам то видео, срцем сам схватио, видео сам и прихватио поуку: 
Још мало снова, још мало дремежа, још мало доконо да склопиш руке; 
и доћи ће твоје сиромаштво као скитница и немаштина као насилник. 
