Дела апостолска.
9.
Савле је, у међувремену, и даље љутито претио да ће побити ученике Господње. Зато је отишао код Првосвештеника 
и од њега затражио писмено одобрење за синагоге у Дамаску, да ако нађе следбенике Пута Господњег, било мушкарце или жене, може да их свезане спроведе у Јерусалим. 
Када се приближио Дамаску, одједном га је обасјало јако светло са неба. 
Тада је пао на земљу и зачуо глас који му рече: „Савле! Савле! Зашто ме прогониш?“ 
„Ко си ти, Господе?“ – упитао је Савле. „Ја сам Исус кога ти прогониш“ – одговори глас. 
„А сад устани и уђи у град и тамо ће ти се рећи шта треба да радиш.“ 
Савлови пратиоци су занемели; чули су глас, али нису видели никога. 
Када је Савле устао са земље, отворио је очи, али ништа није могао да види, тако да су га узели за руку и довели у Дамаск. 
Три дана није могао да види, а за то време није ни јео ни пио. 
У Дамаску је живео неки ученик по имену Ананија. Њему је Господ у виђењу рекао: „Ананија!“ „Ево ме, Господе“ – одговорио је Ананија. 
„Иди у Јудину кућу – рече Господ – у улицу која се зове ’Права’, и потражи Таршанина по имену Савле. Он се управо сада моли. 
Савле је у виђењу видео човека по имену Ананија како улази и ставља руке на њега да би прогледао.“ 
Ананија му одговори: „Господе, чуо сам од многих да је овај човек нанео много зла твом светом народу у Јерусалиму. 
Чак и овде има овлашћење од Првосвештеника да свеже све који призивају твоје име.“ 
Господ му рече: „Иди, јер је он оруђе које сам изабрао да објави моје име народима, царевима, и народу израиљском. 
Ја ћу му, наиме, показати колико мора да претрпи за моје име.“ 
Ананија је отишао, ушао у кућу и положио своје руке на њега, те рекао: „Брате Савле! Господ Исус, који ти се указао на путу којим си ишао, послао ме је да прогледаш и да се напуниш Светог Духа.“ 
Истог тренутка са његових очију спаде нешто као крљушт, те је прогледао. Тада је устао и био крштен. 
Потом је појео нешто хране, па се окрепио. Неколико дана је провео са ученицима из Дамаска, 
и одмах почео да проповеда по синагогама да је Исус Син Божији. 
Сви који су га слушали, чудили су се: „Није ли ово онај – питали су се – што је у Јерусалиму истребљивао оне који зазивају то име? Зар није дошао овде да их свезане доведе пред водеће свештенике?“ 
Савлово проповедање бивало је све силније, па је Јевреје из Дамаска остављао без речи, доказујући да је Исус Христос. 
Након дуже времена, Јевреји скују заверу да га убију. 
Савле је, међутим, сазнао за њихову намеру. Јевреји су, пак, и дању и ноћу будно мотрили на градска врата да би га убили. 
Но, ученици су га ноћу спустили у кошари преко градских зидина. 
Кад је Савле дошао у Јерусалим, покушао је да се придружи ученицима. Ипак, сви су га се плашили, јер нису веровали да је заиста ученик. 
Тада га је Варнава прихватио и одвео га апостолима. Испричао је апостолима како је Савле видео Господа који му је говорио и како је у Дамаску храбро проповедао у Исусово име. 
Тако је Савле остао са њима, па је ишао по Јерусалиму и храбро проповедао у Исусово име. 
Говорио је и расправљао са Јеврејима који су говорили грчки, али су и они настојали да га убију. 
Када су то браћа сазнала, одвели су га у Кесарију и оданде га послали у Тарс. 
И тако је Црква уживала мир у целој Јудеји, Галилеји и Самарији. Подизала се и живела у страхопоштовању према Господу, растући бројчано потпором Светога Духа. 
Једном је Петар обилазио све цркве, па је свратио к светима који су живели у Лиди. 
Тамо је нашао човека по имену Енеја који је осам година одузет лежао на постељи. 
Петар му рече: „Енеја, Исус Христос те исцељује; устани и намести свој кревет!“ Енеја устаде истог трена. 
Када су видели Енеју, сви становници Лиде и Сарона су се окренули Господу. 
У Јопи је, опет, живела нека ученица по имену Тавита (што у преводу значи „Кошута“), која је увек чинила добра дела и помагала сиромашнима. 
Баш у то време се разболела и умрла. Окупали су је и положили у собу на спрату. 
Пошто је Лида била близу Јопе, ученици, чувши да је Петар тамо, послаше му два човека са молбом: „Дођи к нама без оклевања!“ 
Петар је устао и отишао са њима. Чим је стигао, одвели су га у горњу собу. Све удовице су стајале око њега; плакале су и показивале хаљине и огртаче које је Тавита израдила док је била са њима. 
Тада је Петар све њих послао напоље, па је клекнуо и помолио се. Затим се окренуо према мртвом телу и рекао: „Тавита, устани!“ Она отвори очи, угледа Петра и седе. 
Он је прихвати за руку и подиже је. Затим је позвао верујуће и удовице, и показао им је живу. 
За ово су сазнали сви становници Јопе, те су многи од њих поверовали у Господа. 
Петар је, пак, остао извесно време у Јопи код неког Симона кожара. 
