3. Мојсијева.
13.
Господ рече Мојсију и Арону: 
„Човек на чијој се кожи појави оток, свраб или светла пега, и то се развије у обољење на његовој кожи које изгледа као губа, нека се доведе свештенику, Арону или једном од његових синова, свештеника. 
Нека свештеник прегледа обољење на његовој кожи. Ако је длака на оболелом месту побелела, а оболело место ниже од коже на његовом телу, то је губа. Када га свештеник прегледа, нека га прогласи нечистим. 
Али ако је пега на његовој кожи бела, и не изгледа да је нижа од коже, а длака на њој није побелела, нека свештеник затвори оболелог на седам дана. 
Седмога дана нека га свештеник прегледа. Ако види да је обољење остало исто и да се није проширило по кожи, нека га свештеник затвори на још седам дана. 
Седмога дана нека га свештеник поново прегледа. Ако примети да се обољење повлачи и да се није проширило по кожи, нека га прогласи чистим: то је свраб. Нека опере своју одећу и биће чист. 
Али ако се свраб прошири по кожи након што га свештеник прегледа и прогласи чистим, нека се поново појави пред свештеником. 
Ако свештеник види да се свраб проширио по кожи, нека га прогласи нечистим; то је губа. 
Онај ко оболи од губе мора да се доведе пред свештеника. 
Ако свештеник примети да је оток на кожи бео, и да је од њега побелела длака, и да је живо месо у отоку, 
то се губа притајила на његовој кожи. Свештеник ће га прогласити нечистим. Неће га затворити, јер је већ нечист. 
Али ако губа избије по кожи тако да прекрије целу кожу од главе до пете, где год да свештеник погледа, 
нека га свештеник прегледа. Ако је губа прекрила цело његово тело, нека прогласи оболелог чистим. Пошто је све побелело, чист је. 
Али чим се на њему појави живо месо, биће нечист. 
Када свештеник примети живо месо, нека га прогласи нечистим. Живо месо је нечисто; то је губа. 
Ако живо месо поново побели, нека дође свештенику. 
Ако, дакле, свештеник види да је обољење побелело, нека свештеник прогласи оболелог чистим: чист је. 
Када неко добије чир на кожи који зацели, 
а на том месту се појави бели оток, или црвенкастобела мрља, нека се покаже свештенику. 
Ако свештеник примети да оток изгледа нижи од остале коже, и да је длака побелела, нека га свештеник прогласи нечистим. То је обољење, губа која је избила на чиру. 
Ако свештеник примети да на отоку нема беле длаке, и да није нижи од остале коже, него да се повлачи, нека га свештеник затвори на седам дана. 
Ако се прошири по кожи, нека га свештеник прогласи нечистим: то је кожно обољење. 
Но, ако светла мрља стоји где јесте и не шири се, то је ожиљак од чира. Нека га свештеник прогласи чистим. 
Ако неко има опекотину на кожи, па се на живом месу на опекотини појави пега, било црвенкастобела или бела, 
нека је свештеник прегледа. Ако је длака на светлој мрљи побелела и изгледа ниже од остале коже, то је губа избила на опекотини. Нека га свештеник прогласи нечистим. То је обољење губе. 
Али, ако свештеник примети да длака на светлој мрљи није побелела и да мрља није нижа од остале коже, него да се повлачи, нека га свештеник затвори на седам дана. 
Седмога дана, нека га свештеник прегледа. Ако се прошири по кожи, нека га свештеник прогласи нечистим. То је обољење губе. 
Но, ако светла мрља стоји где јесте и не шири се по кожи, него се повлачи, нека га свештеник прогласи чистим. То је ожиљак од опекотине. 
Ако мушкарац или жена има обољење на глави, или на бради, 
нека свештеник прегледа обољење. Ако изгледа да је ниже од остале коже, и да је на њему длака жућкаста и танка, нека га свештеник прогласи нечистим. То је шуга, обољење губе на глави или на бради. 
Али ако свештеник након прегледа установи да обољење, шуга, не изгледа ниже од остале коже, и да нема црне длаке на њему, нека свештеник затвори оболелог од шуге на седам дана. 
Седмог дана нека свештеник прегледа оболелог. Ако се шуга није проширила, и нема жућкасте длаке на њој, а шуга не изгледа нижа од остале коже, 
нека се ошугављени обрије, али нека не обрије шугу. Свештеник нека га затвори на још седам дана. 
Седмог дана нека свештеник прегледа оболелог од шуге. Ако примети да се шуга није проширила по кожи, и да није нижа од остале коже, нека га свештеник прогласи чистим. Нека опере своју одећу и биће чист. 
Међутим, ако се шуга прошири по кожи након што је био проглашен чистим, 
нека га свештеник прегледа. Ако примети да се шуга проширила по кожи, нека свештеник не гледа има ли жуте длаке; нечист је. 
Ако он оцени да се шуга није променила, и да црна длака није израсла на њој, шуга се излечила: чист је. Свештеник нека га прогласи чистим. 
Ако се на кожи неког човека или жене појаве беле пеге, 
нека свештеник изврши преглед. Ако су пеге на кожи загасито беле, то је осип избио на кожи: чист је. 
Ако неком човеку опадне коса с главе, те оћелави, чист је. 
Ако му коса опадне спреда, те му оћелави чело, чист је. 
Али ако му се на ћелавом челу или ћелавом затиљку појави бело обољење са црвенилом, то је губа избила по ћелавом челу или ћелавом затиљку. 
Нека га свештеник прегледа. Ако примети обољење с белим отоком и црвенилом на његовом ћелавом челу или ћелавом затиљку, налик губи на кожи, 
човек је губав, нечист је. Нека га свештеник прогласи нечистим; обољење му је на глави. 
Онај ко оболи од обољења губе, нека носи раздрту одећу; коса нека му буде распуштена; а горњу усну нека покрије и нека виче: ’Нечист! Нечист!’ 
Он ће бити нечист докле год је обољење на њему. Пошто је нечист нека живи одвојено: боравиште ће му бити изван табора. 
Ако се обољење губе појави на вуненој или ланеној одећи, 
било на основи било на потки, или на кожи, или на било чему израђеном од вуне; 
те ако је обољење на одећи, или на кожи, на основи или на потки, или било каквом предмету од коже, зеленкасте или црвенкасте боје, то је обољење губе. Нека се покаже свештенику. 
Када свештеник прегледа обољење, нека затвори заражени предмет на седам дана. 
Седмог дана нека прегледа заражени предмет. Ако се обољење проширило по одећи, било на основи било на потки, или на кожи, или на било чему израђеном од коже, чему год да кожа служи, то је злоћудно обољење губе; предмет је нечист. 
Нека спали одећу, основу или потку, било да је од вуне или од лана, или какав предмет од коже на коме се нађе обољење, јер је то злоћудна губа. То нека се спали! 
Свештеник нека изврши преглед. Ако се обољење није проширило по одећи, основи или потки, или по било каквом предмету од коже, 
нека свештеник нареди да се опере предмет на коме је обољење. Затим нека га затвори на још седам дана. 
Свештеник нека прегледа заражени предмет након што је био опран. Ако процени да обољење није променило изглед, иако се није проширило, нечист је. Нека се спали, било да се обољење налази на спољашњој или унутрашњој страни предмета. 
Ако свештеник види да се обољење повукло након прања, нека откине то место с одеће, или с коже, с основе или потке. 
Али ако се обољење опет појави на одећи, на основи или потки, или на било каквом предмету од коже, што год је захваћено обољењем, нека се то спали. 
А одећу, основу или потку, или било какву ствар од коже, с које оде обољење након што је опереш, треба поново опрати и биће чиста.“ 
То су прописи о обољењу губе на одећи од вуне или лана, на основи или на потки, или на било каквом предмету од коже, да прогласе шта је чисто или нечисто. 
