Јездрина.
8.
Ово су главари отачких домова уписани у свој родослов, који су дошли са мном из Вавилона за време владавине цара Артаксеркса: 
Од Финесових потомака: Гирсам; од Итамарових потомака: Данило; од Давидових потомака: Хатуш; 
од Сеханијевих потомака, који је Фаросов потомак, Захарија и са њим стотину педесет мушкараца уписаних у родослов; 
од Фат-Моавових потомака: Елиоинај, син Зерајин и са њим две стотине мушкараца; 
од Сеханијевих потомака: син Јазилов и са њим три стотине мушкараца; 
од Адинових потомака: Евед, син Јонатанов и са њим педесет мушкараца; 
од Еламових потомака: Исаија, син Аталијин и са њим седамдесет мушкараца; 
од Сефатијиних потомака: Зевадија, син Михаилов и са њим осамдесет мушкараца; 
од Јоавових потомака: Овадија, син Јехилов и са њим две стотине осамнаест мушкараца; 
од Селомитових потомака: син Јосифијин и са њим стотину шездесет мушкараца; 
од Вивајевих потомака: Захарија, син Вивајев и са њим двадесет осам мушкараца; 
од Азгадових потомака: Јоанан, син Акатанов и са њим стотину десет мушкараца; 
од последњих Адоникамових потомака поименце су Елифелет, Јеиел и Семаја и са њима шездесет мушкараца; 
од Вигвајевих потомака: Гутај и Захур и са њима седамдесет мушкараца. 
Окупио сам их крај реке која тече у Аву где смо се утаборили на три дана. Али, запазио сам да међу народом и свештеницима нема ниједног Левијевог потомка. 
Зато сам послао по главаре Елиезера, Арила, Семају, Елнатана, Јарива, Елнатана, Натана, Захарију и Месулама, и по учитеље Јојарива и Елнатана. 
Послао сам их и заповедио им за Ида, главара места Касифија, шта да кажу Иду и његовој браћи, храмским чуварима у месту Касифија: да нам доведу слуге за Дом нашег Бога. 
И они су нам довели – јер је добра рука нашег Бога била над нама – разборитог човека, сина Левија и сина Израиља, једног од потомака Молије и Серевију са његовим синовима и његовом браћом. Укупно осамнаест људи; 
Асавију и са њим Мераријевог потомка Исаију, његову браћу и његове синове. Укупно двадесет људи; 
неке од храмских слугу, које је поставио Давид са главарима за помоћ Левитима, њих две стотине двадесет. Сви су били поименце назначени. 
И тамо, на реци Ави, сам прогласио пост, да бисмо се понизили пред нашим Богом и тражили од њега срећан пут за нас, нашу децу и сву нашу имовину. 
Била ме је срамота да од цара тражим војску и коњанике да нам помогну пред непријатељима на путу. Јер, рекли смо цару: „Рука нашег Бога је благонаклона свима који га траже, а његова сила и његов гнев су над свима који га остављају.“ 
Тако смо постили и тражили све то од нашег Бога, а он нас је услишио. 
Одвојио сам дванаест свештеничких главара: Серевију, Асавију и десеторицу њихове браће. 
Измерио сам им сребро, злато и посуђе као прилог за Дом нашег Бога што су приложили цар, његови саветници, његови дворани и сав Израиљ који је био тамо. 
На руке сам им измерио шест стотина педесет таланата сребра, стотину таланата сребрних посуда и стотину таланата злата; 
двадесет златних здела вредних хиљаду дарика и две добро углачане бронзане посуде вредне као злато. 
Рекао сам им: „Ви сте свети Господу и посуде су свете, а сребро и злато су добровољни прилози Господу, Богу ваших отаца. 
Пазите их и чувајте док их не измерите пред главарима свештеника, Левитима и израиљским кнезовима у Јерусалиму, у одајама Дома Господњег.“ 
Тако су свештеници и Левити примили измерено сребро, злато и посуђе да их однесу у Јерусалим, у Дом нашег Бога. 
Дванаестог дана првог месеца са реке Аве кренули смо за Јерусалим. Над нама је била рука нашег Бога и спасавала нас од руку наших непријатеља и од заседа на путу. 
И дошли смо у Јерусалим и остали тамо три дана. 
Четвртог дана измерено је сребро, злато и посуђе у Дому нашег Бога на руке свештенику Меримоту, Уријином сину, с којим су били Левити Елеазар, Финесов син; Јозавад, Исусов син и Ноадија, Винујев син 
А када је све било избројано и измерено, тада је и забележена сва тежина. 
Онда су они који су дошли из изгнанства, прогнани народ, принели свеспалнице Богу Израиља: дванаест јунаца за сав Израиљ, деведесет шест овнова, седамдесет седам јагањаца, дванаест јараца за жртву за грех – све то као свеспалницу Господу. 
И цареве заповести су предали царевим заповедницима и управитељима подручја преко реке, а они су се заузели и за народ и за Дом Божији. 
