Приче Соломонове.
5.
Сине мој, пази на моју мудрост и послушај добро разборитост моју, 
домишљатост да очуваш и уста да ти очувају знање. 
Јер са усана блуднице мед цури, заводљиве речи мекше од уља. 
Али на крају је као пелен горка и оштра као мач двосекли. 
Ноге јој силазе у смрт, до Света мртвих ноге јој допиру. 
Она не мари за пут живота, стазе јој врлудају, а она то не зна. 
Зато ме послушајте, децо, и не одступајте од онога што вам казујем. 
Заобиђи је надалеко и не примичи се улазу њене куће, 
да не би другима дао образ свој и окрутном човеку године своје; 
да туђинци не би испили ти снагу и труд ти остао у кући туђина; 
да не би кукао на своме свршетку када ти пропадну и тело и здравље. 
И ти ћеш рећи: „Како сам мрзео опомену, док ми је срце презирало укор. 
Нисам слушао глас свога учитеља, нисам послушао васпитаче своје. 
Умало нисам пао у свакојако зло усред збора и усред заједнице.“ 
Пиј воду са свога бунара, жубор воду са извора свога. 
Зар ће се разливати извори твоји по пољима и потоци воде по трговима? 
Нека они буду само твоји, а не туђинаца што су са тобом. 
Да је благословен извор твој! Радовао се ти са женом младости своје! 
Она ти је кошута вољена и срна мила. Наслађуј се увек грудима њеним, љубављу њеном се опијај стално. 
Зашто би се опијао, сине мој, са прељубницом и грлио недра туђе жене? 
Јер су сви човекови путеви пред Господњим очима и он их одмерава. 
Покварењака ће поробити кривице његове, биће спутан везама његовог греха. 
И умреће, јер није имао одгој, застраниће због величине своје будалаштине. 
