Књига пророка Исаије.
26.
У онај дан певаће се ова песма у земљи Јудиној: „Имамо тврд град, он нам подиже спасење, зидове и бедеме. 
Отворите вратнице да уђе пук праведни који је доследно веран, 
чију ћеш сабраност засновану на теби ти сабрати у миру, у миру зато што се у тебе узда. 
Уздајте се у Господа довека, јер у Господу, у Господу самом је вечна Стена; 
јер он обара оне који станују високо, насеље уздигнуто он руши, он га руши на земљу, он га срозава у прашину. 
Газиће га нога, ноге убогих, кораци невољних.“ 
Стаза праведникова је честита и праведников колосек ти равнаш. 
Да, на стази твојих пресуда, Господе, ми те очекујемо, и за именом твојим и за споменом твојим жуди душа. 
Душа моја жуди ноћу, да, дух мој у мени, тебе тражи, јер кад ти пресудиш на земљи, тад се правди уче становници света. 
Ако опаки добије наклоност, ипак неће научити шта је праведност; у земљи честитих он чини неправду и не обазире се на величанство Господње. 
Господе, рука твоја је подигнута, ипак они не виде. Дај да виде ревност твоју за твој народ, па нек се постиде. Пламен за непријатеље твоје нека их прождере. 
Господе, ти нам мир одређујеш, јер си ти уредио сва дела наша. 
Господе, Боже наш, управљали су нама осим тебе други господари. Теби јединоме, твоје име помињемо. 
Мртви неће оживети, покојници неће устати, јер ти си их походио и разорио, и затро си сваку успомену на њих. 
Умножио си пук, Господе, умножио си пук, прославио си се, проширио си земљи све границе њене. 
Господе, у невољи они су к теби дошли, тиху молитву изливали када си их карао. 
Као трудница пред порођајем, грчи се, вришти у боловима, такви смо ми пред лицем твојим, Господе, 
Затруднели смо, грчимо се као да ветар порађамо, нити смо земљи спасења донели, нити се родише становници света. 
Оживеће мртви твоји, дићи ће се с мојим мртвим телом. Пробудите се и певајте који боравите у праху, јер роса светлосна роса је твоја, и земља покојника пород ће дати. 
Хајде, народе мој, у одаје своје уђи, и врата своја за собом затвори. Сакриј се часком на трен, док јарост не прође. 
Јер, гле, Господ ће изаћи из места својега да походи кривицу становника земаљских; и откриће земља крв што је у њој, и неће више покривати поклане који су у њој. 
