Друга књига Самуилова.
1.
Након Саулове смрти, Давид се вратио пошто је поразио Амаличане. Давид је остао у Сиклагу два дана. 
А трећег дана дође неки човек из Сауловог табора. Одећа му је била подерана, а на глави му је била прашина. Кад је дошао к Давиду, бацио се пред његове ноге. 
Давид му рече: „Одакле си дошао?“ Овај му одговори: „Побегао сам из израиљског табора.“ 
Давид га упита: „Шта се догодило? Реци ми!“ Човек одговори: „Народ је побегао из битке, и много је од народа погинуло. Погинуо је и Саул и његов син Јонатан.“ 
Давид опет упита младића, који му је донео вест: „Како знаш да је мртав Саул и његов син Јонатан?“ 
Младић, гласник, одговори: „Десило се да сам се нашао на гори Гелвуји, а тамо, Саул се наслонио на своје копље, а бојна кола и коњаници га притисли. 
Кад се осврнуо око себе, угледао ме је, па ме позвао. ’Ево ме!’ – одазвах се. 
Он ме упита: ’Ко си ти?’ ’Ја сам Амаличанин’ – одговорио сам му. 
Он ми рече: ’Дођи, па стани овде и убиј ме, јер ме је обузела смртна мука, али је душа још у мени.’ 
Стао сам над њим и убио га знајући да неће преживети након пада. Потом сам узео круну која му је била на глави, и наруквицу с његове руке, и донео их овде своме господару.“ 
Тада је Давид зграбио своју одећу и раздерао је, а тако и сви људи с њим. 
Јадиковали су, нарицали и постили до вечери за Саулом и његовим сином Јонатаном, за народом Господњим и за домом Израиљевим, јер су пали од мача. 
Давид рече младићу који је донео вест: „Одакле си?“ Овај одговори: „Ја сам Амаличанин, син једног досељеног странца.“ 
Давид га упита: „Како се ниси бојао да усмртиш помазаника Господњег?“ 
Тада Давид позва једног од момака и рече му: „Дођи овамо и погуби га!“ Момак га удари и овај умре. 
Давид му рече: „Твоја крв на твоју главу, јер су твоја уста сведочила против тебе говорећи: ’Убио сам помазаника Господњег.’“ 
Тада је Давид испевао тужбалицу за Саулом и његовим сином Јонатаном. 
Рекао је Јудејцима да науче „Песму о луку“, која је записана у Књизи Праведника. 
„Слава твоја, Израиљу, изгибе на твојим брдима! 
Не причајте то у Гату, 
О, горе гелвујске, 
већ крвљу палих, и салом ратника. 
Саул и Јонатан, у животу вољени и мили, 
Ћерке израиљске, за Саулом наричите, 
Како ли јунаци падоше усред боја! 
Душа ме боли због тебе, Јонатане, мој брате; 
Како падоше јунаци! 
