4. Мојсијева.
12.
Марија и Арон су почели да говоре против Мојсија због кушанске жене коју је оженио; јер је узео за жену Кушанку. 
Рекли су: „Зар је Господ говорио само преко Мојсија? Није ли говорио и преко нас?“ Господ је то чуо. 
А Мојсије је био веома понизан човек, најпонизнији човек на земљи. 
Господ одмах рече Мојсију, Арону и Марији: „Дођите, вас троје, у Шатор од састанка!“ Њих троје оду. 
Господ сиђе у стубу од облака, па стаде на улаз од Шатора и позва: „Ароне и Марија!“ Они ступе напред. 
Господ рече: „Чујте моје речи: кад се међу вама нађе пророк Господњи, ја му се објављујем у виђењу и говорим му у сну. 
Али са мојим слугом Мојсијем није тако; он је веран Богу над целим домом. 
Ја му проговарам лицем у лице, у збиљи, а не у загонеткама; он гледа обличје Господње. Како се, онда, не бојите да говорите против мога слуге Мојсија?“ 
Господ плану својим гневом на њих и оде. 
Када се облак подигао са Шатора, а оно, Марија огубавела, бела као снег. Арон се окренуо према Марији, кад гле, она губава. 
Тада Арон рече Мојсију: „Молим те, мој господару, немој нас казнити за грех који смо починили у својој лудости! 
Не дај да она буде као мртво дете, које изађе из мајчине утробе с већ напола распаднутим телом!“ 
Тада је Мојсије завапио Господу и рекао: „О, Боже, молим те, исцели је!“ 
Господ рече Мојсију: „Да јој је отац пљунуо у лице, не би ли носила своју срамоту седам дана? Нека буде одвојена изван табора седам дана, а онда нека опет буде прикључена.“ 
Тако је Марија била одвојена изван табора седам дана. Народ није полазио док Марија није била поново прикључена. 
После тога је народ отишао из Асирота, и утаборио се у Фаранској пустињи. 
