Лука.
5.
Једном је Исус стајао крај Генисаретског језера. Народ се око њега гурао да чује реч Божију. 
Тада је Исус спазио две лађице које су стајале уз обалу. Рибари нису били у њима, него су испирали мреже. 
Ушао је у једну од њих која је припадала Симону и замолио га да отисне мало лађицу од обале. Онда је сео у лађицу и поучавао народ. 
Кад је престао да говори, рекао је Симону: „Отисни се на пучину, па тамо баците мреже за лов.“ 
Симон му одговори: „Учитељу, целу ноћ смо се трудили и ништа нисмо уловили. Али кад ти кажеш, бацићу мреже.“ 
Када су то учинили, извукли су толико риба, да су мреже почеле да се цепају. 
Још су махнули и друговима у другој лађици да дођу и помогну им. Напунили су обе лађице толико да умало не потонуше. 
Кад то виде Симон Петар, паде на колена пред Исусом и рече: „Господе, иди од мене јер сам грешан човек!“ 
Страх је, наиме, обузео и њега и оне који су били са њим, због количине риба које уловише. 
Исто је било и са Заведејевим синовима, Јаковом и Јованом, Симоновим друговима. Исус рече Симону: „Не плаши се! Од сада ћеш ловити људе.“ 
Кад су извукли чамце на обалу, оставили су све и кренули за њим. 
Једном, док је Исус био у неком граду, дошао је један човек сав у губи. Кад је видео Исуса, пао је пред њим ничице и замолио га: „Господе, ако хоћеш, можеш да ме очистиш.“ 
Исус испружи руку и дотаче га, рекавши: „Хоћу, буди чист!“ Губа са њега нестаде истог тренутка. 
Исус му онда нареди: „Не говори никоме о овоме, него иди и покажи се свештенику, па принеси жртву за очишћење, коју је Мојсије прописао, да се њима пружи доказ.“ 
Ипак, глас о Исусу се пронео још више, тако да је много народа долазило к њему да га слуша и да их он излечи од болести. 
Али, Исус се повлачио на усамљена места и молио се. 
Једнога дана је Исус поучавао. Тамо су седели и неки фарисеји и учитељи Закона који су дошли из свих места у Галилеји, Јудеји и из Јерусалима. А Господња сила је била тамо да би он лечио. 
Уто неки људи на носилима донеше једног одузетог човека. Хтели су да га унесу и положе пред Исуса, 
али то нису могли због мноштва. Међутим, они се попну на кров, уклоне црепове, па га са постељом спусте насред собе, право пред њега. 
Исус, видевши њихову веру, рече: „Пријатељу, опраштају ти се твоји греси!“ 
Зналци Светог писма и фарисеји почеше да умују у себи, говорећи: „Ко је овај богохулник? Ко може да опрашта грехе осим самог Бога?“ 
Исус је знао о чему они умују, па им је рекао: „Зашто овако размишљате у срцу? 
Шта је лакше рећи: ’Твоји греси су опроштени’, или: ’Устани и ходај?’ 
Али да знате: Син Човечији има власт да на земљи опрашта грехе.“ Онда рече одузетоме: „Теби кажем: устани, узми своја носила и иди својој кући!“ 
Човек одмах устаде са своје постеље и оде кући славећи Бога. 
Сви су били усхићени, славили су Бога и пуни страха говорили: „Данас смо видели невероватне ствари!“ 
Касније, када је изашао, видео је порезника по имену Левије како седи на месту за прикупљање пореза. Исус му рече: „Пођи за мном!“ 
Он остави све, устане и пође за њим. 
Левије је, затим, у својој кући приредио велику гозбу у његову част. Тамо је заједно са њима за трпезом било много порезника и других људи. 
А фарисеји и зналци Светог писма су приговарали његовим ученицима, говорећи: „Зашто једете и пијете с порезницима и другим грешницима?“ 
Исус им одговори: „Лекар не треба здравима него болеснима. 
Ја нисам дошао да позовем праведнике на покајање, већ грешнике.“ 
Они му рекоше: „Јованови ученици често посте и моле се, а исто чине и фарисејски; ипак, твоји једу и пију.“ 
Исус им рече: „Зар можете силити сватове да посте док је младожења са њима? 
Ипак, доћи ће дани када ће им отети младожењу, па ће тада постити.“ 
Исус им још исприча причу: „Нико не прави закрпу од нове одеће да би је ставио на стару, јер тиме цепа нову одећу, а ни старој одећи не пристаје закрпа од нове. 
Такође, нико не улива ново вино у старе мехове, јер ће мехови попуцати од врења новога вина, па ће вино истећи, а мехови пропасти. 
Зато се ново вино мора сипати у нове мехове. 
Али, нико ко је пио старо вино, не жели ново, јер каже: ’Старо је боље.’“ 
