2. Мојсијева.
12.
Господ рече Мојсију и Арону у Египту: 
„Овај месец нека буде за вас почетак месеци. Нека вам буде први месец у години. 
Реците ово свој заједници израиљској: ’Десетог дана овог месеца нека свако набави по јагње за своју породицу; једно по домаћинству. 
Ако је домаћинство сувише мало да га поједе, нека га подели са најближим суседом, према броју особа и према количини коју свако може да поједе. 
Јагње нека буде без мане, мушко, старо годину дана. Можете да изаберете било јагње било јаре. 
Чувајте га до четрнаестог дана овог месеца, а онда нека га сва сабрана израиљска заједница закоље увече. 
Затим нека узму нешто крви и пошкропе њоме оба довратка и надвратник куће у којој ће се јагње јести. 
Те исте ноћи нека једу месо печено на ватри, са бесквасним хлебом и горким зељем. 
Не једите сирово или кувано месо, него испечено на ватри: са главом, ногама и изнутрицама. 
Не остављајте ништа до јутра. Ако нешто преостане до јутра, спалите на ватри. 
А овако ћете га јести: опасаног струка, са обућом на ногама и штапом у руци. Јешћете га у журби: то је пасха Господња. 
Јер те ћу ноћи проћи египатском земљом и побити све првенце у Египту, како људе тако животиње. Ја сам Господ, и ја ћу казнити све египатске богове. 
А крв нека вам служи као знак на кућама у којима живите. Кад будем опазио крв, проћи ћу мимо вас, тако да вас неће задесити затирући помор кад будем ударио египатску земљу. 
Тај дан нека вам буде спомен-дан. Славите га као празник Господу. Празнујте га од поколења до поколења; то је трајна уредба. 
Седам дана једите бесквасни хлеб. Првога дана уклоните сав квасац из ваших кућа. Јер, ко год би јео нешто с квасцем између првог и седмог дана, тај нека се истреби из Израиља. 
Првога дана одржавајте свети сабор, а тако и седмога дана. Тих дана не радите никаква посла. Припремаћете само оно што свако мора да једе. 
Славите празник Бесквасних хлебова, јер сам баш тог дана извео ваше чете из Египта. Славите, стога, овај дан од поколења до поколења; то је трајна уредба. 
Од вечери четрнаестога дана првога месеца до вечери двадесет првога дана истога месеца једите бесквасни хлеб. 
Седам дана не сме да се нађе квасца у вашим кућама. Ко год би јео нешто с квасцем, тај нека се истреби из израиљске заједнице, било да је странац или домаћи. 
Не једите ништа што је с квасцем. У свим својим насеобинама једите бесквасни хлеб.’“ 
Мојсије је затим сазвао све израиљске старешине и рекао им: „Идите и набавите јагњад за ваше породице, па закољите пасхално јагње. 
Затим узмите киту изопа и замочите је у крв која је у здели, па том крвљу из зделе пошкропите надвратник и оба довратка. Нико од вас нека не излази преко кућних врата до јутра. 
Кад Господ буде пролазио да потуче Египћане, видеће крв на надвратнику и на оба довратка, па ће проћи покрај врата, те неће дозволити Погубитељу да уђе кроз врата ваших кућа и потуче вас. 
Ова упутства држите као трајну уредбу за себе и за своју децу. 
И када уђете у земљу коју ће вам Господ дати, вршите овај обред. 
Кад вас запитају ваша деца: ’Какав је то обред?’, 
ви им реците: ’Ово је пасхална жртва Господу, који је прошао покрај кућа Израиљаца у Египту кад је убијао Египћане, док је наше домове поштеђивао.’“ А народ је клекнуо и поклонио се. 
Израиљци оду и учине онако како је Господ заповедио Мојсију и Арону. 
А у поноћ Господ побије све првенце у египатској земљи: од фараоновог првенца који седи на престолу до првенца затвореника у тамници, а тако и првину стоке. 
Фараон се пробудио те ноћи, као и сви његови дворани и сви Египћани, јер се гласан лелек отегнуо Египтом. Наиме, није било куће у којој није било мртваца. 
Исте ноћи је фараон позвао Мојсија и Арона и рекао им: „Устајте и одлазите од мог народа и ви и Израиљци! Идите и служите Господу како сте захтевали. 
Поведите своју ситну и крупну стоку како сте тражили, и идите па и мене благословите.“ 
Египћани су терали народ да што пре оде из земље, јер су говорили: „Сви ћемо изгинути!“ 
Тако је народ понео своје још неускисло тесто, носећи га на раменима у наћвама увијеним у огртаче. 
Израиљци су, такође, учинили онако како им је Мојсије рекао: тражили су од Египћана драгоцености од сребра и злата, и одећу. 
Господ је учинио да Египћани буду благонаклони према народу, па су давали. Тако су опленили Египћане. 
Израиљци се запуте из Рамесе према Сокоту. Било је око шест стотина хиљада ратника-пешака, не рачунајући жене и децу. 
Са њима је отишло и мноштво различитих народа и веома много стоке, крупне и ситне. 
Затим су од теста које су понели из Египта испекли бесквасне лепиње. Тесто није било ускисло, јер су били истерани из Египта, те нису могли да се дуже задржавају. Зато нису припремили ни залихе хране за пут. 
Израиљци су у Египту провели укупно четири стотине тридесет година. 
А када се навршило четири стотине тридесет година, на сам тај дан, све чете Господње су изашле из египатске земље. 
Пошто је те ноћи Господ пробдео да их изведе из Египта, ова ноћ ће за све Израиљце бити ноћ бдења Господу за сва поколења. 
Господ рече Мојсију и Арону: „Ово је уредба за Пасху: Ниједан странац не сме јести пасхалну вечеру. 
Сваки роб, купљен новцем и обрезан, може је јести. 
Ипак, дошљак или најамник не могу је јести. 
Једите је у једној кући. Месо не износите из куће. Не ломите ни једну кост жртве. 
Сва израиљска заједница мора да се придржава овога. 
Ако странац који борави код тебе жели да прослави Пасху Господу, сви мушки у његовом дому морају да се обрежу. Тек онда може да је прослави, јер ће бити као и житељ земље. Ниједан необрезани не може да приступи вечери. 
Исти закон нека важи и за домаћег и за странца који борави код тебе.“ 
Сви Израиљци су учинили онако како је Господ заповедио Мојсију и Арону. 
Тог истог дана је Господ извео Израиљце из Египта, чету по чету. 
