Матеј.
15.
Тада неки фарисеји и зналци Светог писма из Јерусалима приступе Исусу, па га упитају: 
„Зашто твоји ученици крше предање наших старих? Они, наиме, не перу руке пре јела!“ 
Исус им узврати: „А зашто ви кршите Божију заповест због својих уредаба? 
Јер Бог је рекао: ’Поштуј свога оца и своју мајку’ и: ’Ко наружи оца или мајку, нека се погуби.’ 
А ви кажете: ’Ако неко каже своме оцу или мајци: „Све што ја могу да ти учиним је жртвени принос Богу“’ – 
тај онда не треба да се стара о своме оцу. Тако сте укинули Божију реч ради вашег предања. 
Лицемери! Добро је пророковао Исаија о вама, рекавши: 
’Овај народ ме поштује уснама, али му је срце далеко од мене. 
Узалуд је њихова побожност; њихово учење научене су заповести људске.’“ 
Затим је позвао народ и рекао: „Слушајте и разумите! 
Човека не чини нечистим оно што улази у уста, већ оно што излази из уста. То га чини нечистим!“ 
Тада су му приступили његови ученици и рекли му: „Знаш ли да су се фарисеји увредили када су чули оно што си рекао?“ 
А Исус им одговори: „Свака садница коју није посадио Отац мој небески биће искорењена. 
Пустите их. Они су слепци који воде слепе. А ако слепац води слепога, обојица ће пасти у јаму.“ 
Петар му рече „Објасни нам ову причу.“ 
А Исус рече: „Зар и ви још увек не разумете? 
Не схватате ли да све што улази у човекова уста одлази у стомак и потом се избацује напоље? 
А оно што излази из уста, то извире из срца. То чини човека нечистим. 
Јер из срца излазе зле помисли, убиства, прељубе, блуд, крађе, лажна сведочења, погрдне речи. 
То чини човека нечистим, а јести неопраним рукама – то човека не чини нечистим.“ 
Исус је затим отишао оданде и повукао се у тирске и сидонске области. 
Кад, гле, нека жена Хананејка из тих крајева дође и завапи: „Господе, Сине Давидов, смилуј ми се! Моја ћерка се страшно мучи, јер је опседнута злим духом.“ 
Исус јој није одговорио ни речи. Тада му приступише његови ученици молећи га: „Реци јој да оде, јер иде за нама и виче.“ 
Исус јој одговори: „Ја сам послан само изгубљеним овцама дома Израиљева.“ 
Жена дође, паде ничице пред њим те рече: „Господе, помози ми!“ 
Он јој одговори: „Није добро узети хлеб деци и бацити га кучићима.“ 
А жена рече: „Да, Господе, али и кучићи једу од мрвица које падају са стола њихових господара.“ 
Тада јој Исус одговори: „О, жено, велика је твоја вера! Нека ти буде по твојој жељи.“ Тог истог часа је оздравила њена ћерка. 
Исус је отишао оданде и дошао до Галилејског језера. Попео се на једно брдо и тамо сео. 
Тада је много народа дошло к њему, а међу њима много хромих, слепих, богаља, немих и много других. Положили су их до његових ногу, а он их је излечио. 
Народ се дивио, па је, гледајући да неми говоре, да су богаљи исцељени, да хроми ходају и да слепи гледају, дао хвалу Богу Израиљеву. 
Исус позва к себи своје ученике, и рече им: „Жао ми је овог народа, јер, ево, има већ три дана од како су са мном, а немају шта да једу. Ја, пак, нећу да их отпремим гладне, да не малакшу на путу.“ 
А ученици му одговоре: „Одакле нам у овој пустари толико хлеба да се нахрани оволико мноштво?“ 
Исус их упита: „Колико хлебова имате?“ Они му рекоше: „Седам хлебова и нешто рибица.“ 
Тада је Исус заповедио народу да поседа по земљи. 
Онда је узео седам хлебова и оне рибице, захвалио Богу, те разломио хлебове и додавао их ученицима, а ученици народу. 
Сви су јели и наситили се и још су покупили седам пуних котарица преосталих комада. 
А оних који су јели било је четири хиљаде мушкараца, не рачунајући жене и децу. 
Потом је послао народ кући, ушао у бродић и отишао у крајеве магаданске. 
