2. Књига о царевима.
2.
Кад је било време да Господ узме Илију у небо, Илија и Јелисеј су отишли из Галгала. 
Илија рече Јелисеју: „Остани овде, јер ме је Господ послао у Ветиљ.“ Јелисеј му рече: „Живога ми Господа, и ти да си ми жив, нећу те оставити.“ Тако оду доле у Ветиљ. 
А пророчки синови, који су били у Ветиљу, изађу пред Јелисеја и рекну му: „Зар не знаш да ће Господ данас узети твога господара од тебе?“ Он рече: „И ја знам; тихо.“ 
Илија рече Јелисеју: „Остани овде, јер ме је Господ послао у Јерихон.“ Он му одговори: „Живога ми Господа, и тако ми ти био жив, нећу те оставити.“ И тако оду у Јерихон. 
У Јерихону пророчки синови приступе Јелисеју и упитају га: „Зар не знаш да ће Господ данас узети твога господара од тебе?“ Он одговори: „И ја то знам; тихо.“ 
Илија му рече: „Остани овде, јер ме је Господ послао на Јордан.“ Јелисеј одговори: „Живога ми Господа, и тако ми ти био жив, нећу те оставити.“ Тако су обојица отишла. 
Пошло је и педесет од пророчких синова. Они су стајали подаље, а њих двојица су стајали код Јордана. 
Тада је Илија узео свој огртач, смотао га, и њиме ударио по води. Вода се разделила на једну и на другу страну, тако да су њих двојица прошли по сувом. 
Кад су прошли, Илија рече Јелисеју: „Тражи нешто од мене пре него што будем узет.“ Он му рече: „Нека двострука мера твога духа дође на мене.“ 
Илија му рече: „Тражио си тешку ствар; ипак, ако ме видиш кад будем био узет од тебе, нека ти буде тако; ако не будеш видео, онда се то неће догодити.“ 
Док су они тако ходали и разговарали, појаве се огњене кочије и огњени коњи и дођу између њих, па у вихору однесу Илију на небо. 
Кад је то Јелисеј видео, повикао је: „Оче мој, оче мој, кочије и коњаници Израиљеви!“ И није га више видео. Затим је узео његов огртач и подерао га на два дела. 
Онда је подигао Илијин огртач, који је спао с њега, па се вратио и стао на обалу Јордана. 
Тада је узео Илијин огртач, који је спао с њега, и ударио по води. Рекао је: „Где је Господ, Бог Илијин?“ Ударио је по води и вода се разделила на једну и на другу страну. Јелисеј прође. 
Пророчки синови из Јерихона који су га посматрали издалека, рекоше: „Илијин дух је починуо на Јелисеју!“ Кад су дошли да се сретну с њим, поклонили су му се лицем до земље. 
Тада му рекоше: „Ево, твоје слуге имају педесет јаких људи са собом, да иду и потраже твога господара. Можда га је Дух Господњи бацио на неку планину, или у неку долину.“ Он рече: „Не шаљите их.“ 
Они су тако навалили на њега, да му је било непријатно. Онда им је рекао: „Пошаљите их.“ Послали су педесет људи, који су тражили три дана, али га нису нашли. 
Кад су се вратили к њему, који је остао у Јерихону, он им рече: „Зар вам нисам рекао да не идете?“ 
Људи из града рекоше Јелисеју: „Као што мој господар види, град је добар за живот, али је вода лоша, а земља јалова.“ 
Јелисеј рече: „Донесите ми нову чинију.“ Они му донесоше. 
Он оде до извора, баци у њега соли и рече: „Говори Господ: ’Исцељујем ову воду, да од ње више не дође ни смрти ни јаловости.’“ 
Вода је постала здрава све до данас, према речи коју је рекао Јелисеј. 
Оданде је отишао у Ветиљ. Док је ходао путем, из града су изашли неки мали дечаци и ругали му се говорећи: „Пењи се, ћело! Пењи се, ћело!“ 
Он се окренуо, погледао их и проклео их у име Господње. Тада су из шуме изашле две медведице и растргле четрдесет два дечака. 
Одатле је отишао на гору Кармил, па се затим вратио у Самарију. 
