Књига пророка Осије.
5.
Чујте ово, свештеници и пази, доме Израиљев! И ти, дворе царев, послушај, јер ти је одређен суд, јер сте били замка за Миспу и мрежа разапета преко Тавора. 
Огрезли су у клању, бунтовници, и све сам их покарао. 
Познајем ја Јефрема и Израиљ од мене скривен није. Јер ти сада блудничиш, Јефреме, ти себе опогани, Израиљу! 
Дела им њихова не пуштају да се своме Богу врате, јер им је у срцу дух блудништва и Господа не познају. 
Израиљу понос сведочи у лице, па ће се и Израиљ и Јефрем спотакнути у својој кривици. А и Јуда ће се спотакнути с њима. 
Са стадима и крдима ће ићи Господа да траже, али га пронаћи неће јер се он измакнуо од њих. 
Господа су изневерили јер су децу туђу изродили, и сад ће их празник младина појести све са имањем њиховим. 
Дувајте у трубу у Гаваји, затрубите у Рами, вичите у Вет-Авену – за тобом, о, Венијамине! 
Јефрем ће постати пустош на дан казне, и ја племенима израиљским откривам ствари поуздане. 
Јудини су главари постали као они што померају међу, и ја ћу на њих као воду да излијем јарост своју. 
Јефрем је потлачен, суд га је скршио јер му је баш по вољи било да иде за идолима. 
А ја сам Јефрему као мољац, и као трулеж дому Јудином. 
А када је Јефрем видео своју болест и Јуда рану своју, отишао је Јефрем Асирији и послао по великог цара. Али он не може да вас излечи, он не може да исцели рану вашу. 
Јер ја сам Јефрему попут лава и Јуди сам попут лавића. Ја, ја ћу да растргнем, да одјурим и одвучем, и нико не може да избави! 
Одјурићу, вратићу се на своје станиште док не поднесу суд. И тражиће лице моје у невољи својој, и тражиће ме жељно.“ 
