Књига пророка Јеремије.
6.
Бежи и склањај се из Јерусалима, народе Венијаминов! У Текуји затруби у трубу, а у Вет-Керему ватром дајте знак, јер се са севера надвија пропаст и велико разарање. 
Разорићу лепушкасту и размажену ћерку сионску! 
Њој долазе пастири са својим стадима, око ње подижу шаторе и сваки ће да пасе по свом делу.“ 
„Позивајте на бој против ње! Устанимо и кренимо на њих усред бела дана. Јао нама! Дан измаче и вечерње сенке су се издужиле. 
Устанимо и кренимо да јој по ноћи разоримо дворове!“ 
Јер говори Господ над војскама: „Сеците стабла и наспите бедем против Јерусалима. Град ће тај да одговара због тлачења што је свуд по њему. 
Као што бунар чува хладну воду тако и он чува зло своје. Насиље и пустош се чују у њему, а преда мном стално болест су и ране. 
Поучи се, Јерусалиме, да се не би од тебе одвојила моја душа, да те не бих претворио у опустошену земљу у којој нико не борави.“ 
Говори Господ над војскама: „Темељно ће као лозу попабирчити остатак Израиљев. Врати своју руку као берач грожђа над младицу.“ 
Коме да говорим, да упозоравам, а да чују? Ево, необрезано им је ухо и не могу да са пажњом чују. Ево, Господња се реч за њих претворила у ругло и у њој не уживају. 
Пун сам гнева Господњег, изнурило ме је да га задржавам. „Излиј га по деци на улици и на скуп младића. И мужа и жену ће захватити, и старе и времените. 
Њихове ће се куће предати другима, баш као и поља и жене, јер ја ћу подићи своју руку на становнике земље – говори Господ. 
Баш сви, од малог па до великог међу њима грабе непоштени добитак. Од пророка па до свештеника, баш сви варају. 
Они мом народу олако лече прелом причајући: ’Мир! Мир!’ А нема мира. 
Јесу ли се застидели зато што су учинили гадост? Баш се нимало нису застидели и не знају за стид. Зато ће пасти међу оне што падају и у часу када их казним биће саплетени – говори Господ.“ 
Овако каже Господ: „Станите на путеве, гледајте и питајте за стазе од давнина. Па који је пут добар, идите њиме, и нађите спокој својим душама. Али они рекоше: ’Нећемо да идемо!’ 
Стражаре сам поставио над вама: ’Пазите на звук трубе!’ Али су ми они рекли: ’Нећемо да пазимо!’ 
Зато слушајте, народи, и познај, заједницо, шта је с њима: 
Послушај земљо! Ево доносим пропаст на овај народ, плод самих њихових сплетки. Јер за моје речи нису марили и мој су Закон презрели. 
Шта ће мени тамјан што долази из Саве и цимет из далеке земље? Не прихватам ваше свеспалнице. И у осталим жртвама не уживам.“ 
И зато каже Господ: „Ево, даћу овом народу камење спотицања, па ће се спотицати о њих. Настрадаће и очеви и синови, сусед и његов пријатељ.“ 
Ево како говори Господ: „Гле, народ долази из северне земље! Велики ће народ бити подигнут из најдаљих земљиних крајева. 
Они држе лук и копље. Окрутни су и немилосрдни, а глас им хучи као море. Јашу коње спремни као ратник против тебе, ћерко сионска.“ 
Чули смо о њима глас и руке су нам клонуле, обузели су нас зебња и бол као породиљу. 
Не излази у поље и не иди путем, јер је ужас одасвуд и мач непријатељев. 
Ћерко мог народа, опаши кострет и ваљај се у пепелу. Жали као за јединцем, горко плачи јер ће ненадано доћи на нас затирач. 
„Поставио сам те као испитивача метала међу мој народ, као утврђење, да испиташ и опробаш њихов пут. 
Сви су они најгори одметници, иду па клевећу. Они су од бронзе и гвожђа, сви су затирачи. 
Мехови се запалише од врелине и ватра је спалила олово. Залуд неко претапа и кали, јер зликовце не може да одвоји. 
’Сребро одбачено’, зваће се, јер их је Господ одбацио.“ 
