Књига о судијама.
15.
После неког времена, у време жетве пшенице, Самсон дође да посети своју жену носећи јој јаре. Рекао је: „Хоћу да уђем к својој жени у собу.“ Али њен отац му није дао да уђе. 
Њен отац му рече: „Био сам уверен да је мрзиш, па сам је дао једном од твојих пратилаца. Није ли њена млађа сестра лепша од ње? Узми њу уместо оне.“ 
Самсон им рече: „Овај пут нећу бити крив Филистејцима кад им учиним неко зло.“ 
Самсон оде, ухвати три стотине лисица, окрене их репом према репу и свеже им по једну бакљу између два репа. 
Онда запали бакље и пусти лисице међу филистејску летину. Тако је спалио пожњевену и непожњевену летину, винограде и маслинике. 
Филистејци су се питали: „Ко је ово учинио?“ Рекли су им: „То је био Самсон, зет једног Тимњанина, зато што је овај узео његову жену и дао је једном од његових пратилаца.“ Тада се Филистејци дигну и спале и њу и њеног оца. 
Самсон им је на то рекао: „Кад сте то урадили, нећу се смирити док вам се не осветим.“ 
Истукао их је уздуж и попреко наневши им велики пораз. Онда је отишао, настанио се у пећину Етамске стене. 
Али Филистејци се дигну и утаборе се у Јуди. Били су се раширили до Лехије. 
Јудејци им рекоше: „Зашто сте се устали против нас?“ Они им одговорише: „Устали смо да свежемо Самсона и учинимо му како је он учинио нама.“ 
Тада је три хиљаде људи из Јудиног племена отишло до руба Етамске пећине и рекло Самсону: „Зар ти није познато да Филистејци владају над нама? Шта си нам то учинио?“ Он им одговори: „Како су они мени учинили, тако сам ја учинио њима.“ 
Они му рекоше: „Дошли смо да те свежемо и предамо Филистејцима у руке.“ Самсон им рече: „Закуните ми се да ме ви сами нећете убити!“ 
„Нећемо – рекоше му – само ћемо те свезати и предати у њихове руке, али те нећемо убити.“ Затим су га свезали са два нова конопца и одвели из пећине. 
Кад је дошао до Лехије, Филистејци кренуше на њега кличући од радости. Тада га Дух Господњи обузе, и конопци око његових рамена постадоше као ланени конци спаљени ватром, те свезе спадоше са његових руку. 
Ту је нашао свежу магарећу чељуст, дохватио је и њоме побио хиљаду људи. 
Самсон рече: „Магарећом чељусти гомилу сам на гомилу наслагао; магарећом чељусти побио сам хиљаду.“ 
Кад је то изрекао, бацио је чељуст из своје руке и назвао оно место „Рамат-Лехија“. 
Како је био веома жедан, завапио је ка Господу и рекао: „Господе, ти си извојевао ово велико избављење руком свога слуге. Зар сад да умрем од жеђи и паднем у руке необрезанима?“ 
Господ проби шупљину што је код Лехије и одатле изби вода. Самсон се напио, повратио снагу и опоравио се. Зато је то место назвао Ен-Акоре, а оно је до данас у Лехији. 
Он је био судија у Израиљу за време филистејске владавине двадесет година. 
