Дела апостолска.
24.
Након пет дана у Кесарију је стигао Првосвештеник Ананија са неким старешинама и извесним адвокатом Тертулом, па су поднели намеснику тужбу против Павла. 
Када су дозвали Павла, Тертул је почео да износи оптужбу: „Твојом заслугом уживамо у великом миру и напретку који је твојом бригом настао на добро овог народа; 
то ми, уважени Феликсе, на сваки начин и на сваком месту признајемо са дубоком захвалношћу. 
Но, да ти не бих више досађивао, молим те да нас по својој доброти укратко саслушаш. 
Установили смо, наиме, да је овај човек бунџија, да по целом свету замеће свађе међу Јеврејима и да је вођа назарејске секте. 
Чак је и наш храм покушао да оскрнави, али смо га ми ухватили. (Хтели смо да му судимо по нашем закону, 
али је дошао заповедник Лисија са великом војском и силом га отео од нас.) 
Ако га саслушаш, и сам ћеш моћи да сазнаш од њега све за шта га ми оптужујемо.“ 
Јевреји су га подржавали потврђујући да је то истина. 
Кад му је намесник дао знак да узме реч, Павле одговори: „Знајући да си дуго година судија овом народу, драге воље излажем своју одбрану. 
Са̂м можеш да дознаш да није прошло више од дванаест дана од како сам отишао горе у Јерусалим да се поклоним Богу. 
Никада ме нису затекли да се свађам с ким у храму, нити да буним народ по синагогама или у граду. 
Зато они не могу да ти докажу оно за шта ме сад оптужују. 
Али једно ти признајем: према овом Путу, који они називају сектом, служим Богу наших отаца и верујем у све оно што је записано у Закону и Пророцима. 
Ја имам исту наду, коју и они имају, да ће васкрснути и праведни и неправедни. 
Зато се трудим да увек имам чисту савест пред Богом и пред људима. 
После више година, вратио сам се у Јерусалим да донесем новчану помоћ за мој народ и да принесем жртве. 
Том приликом су ме нашли у храму и тада сам био обредно чист, али ту није било ни окупљеног народа ни буке. 
То су били неки Јевреји из Мале Азије; требало би да они ступе пред тебе и изнесу оптужбе против мене, ако имају нешто против мене. 
Или нека ови ту сами кажу какву су кривицу нашли на мени кад сам стајао пред Великим већем, 
осим ако се не ради о ономе што сам тада повикао док сам стајао међу њима: ’Због васкрсења мртвих суди ми се данас пред вама!’“ 
Тада је Феликс, будући добро упознат с овим Путем, одгодио суђење рекавши: „Када дође заповедник Лисија, решићу ваш спор.“ 
Наредио је капетану да се Павле чува, али да му се да извесна слобода и да се не брани његовим пријатељима да му буду на услузи. 
Неколико дана касније, Феликс је дошао у посету Павлу са својом женом Друсилом, која је иначе била Јеврејка. Послао је да доведу Павла који им је говорио о вери у Исуса Христа. 
Док је Павле излагао о правди, уздржљивости и долазећем суду Божијем, Феликса обузе велики страх, па рече: „Иди сад, а кад нађем нешто времена, позваћу те.“ 
При том се надао да ће му Павле дати новаца; зато га је чешће позивао и разговарао с њим. 
Након две године, Феликса је наследио Поркије Фест. Желећи да задобије наклоност Јевреја, Феликс је оставио Павла у тамници. 
