Псалм.
7.
Тужбалица Давидова, коју је испевао Господу због речи Хуша, Венијаминовца. Господе, Боже мој, у теби је моје уточиште, спаси ме, избави, од свих који ме гоне, 
да ми душу као лав не раздеру, растргну ме, а спаса ни од кога. 
Господе, Боже мој, ако сам ово учинио, ако сам руке своје неправдом окаљао, 
ако сам пријатељу злом узвратио, а противника без разлога пљачкао, 
нека ме непријатељ гони и сустигне, нека живот мој на земљу згази, а славу моју у прашину баци. Села 
У свом гневу устани, Господе, дигни се на бес мојих душмана, пробуди се, у помоћ ми дођи, јер ти си свој суд заказао. 
Нека се збор народа скупи око тебе, па над њима владај са висина. 
Господ суди народима, суди ми, Господе, по праведности и непорочности мојој. 
Бог је праведан, он испитује и срца и нутрину; нека дође крај злу опаких, а праведнога ти учврсти. 
Бог је мој штит, он спасава исправног у срцу. 
Бог је праведни судија, сваког дана Бог гнев свој излива. 
А за оног ко се не покаје, он ће свој мач наоштрити, и лук свој запети, уперити; 
таквом спрема оружје смртно, стреле своје прави запаљиве. 
Ето, опаки је злом бременит, зачиње невољу, а рађа превару. 
Копа јаму, издуби је, и пада у јаму коју је начинио. 
Невоља његова нека му се на главу врати, насиље његово нека му на теме падне. 
Хвалићу Господа ради његове праведности, славићу песмом име Господа Свевишњег! 
