Књига пророка Михеја.
2.
Јао онима који зло спремају, који кују неправду на постељама својим! Кад осване, онда то и чине, јер је сила у руци њиховој. 
Зажеле њиве – отимају их; и куће – одузимају их. Они тлаче човека и дом његов, човека и његово наследство. 
Зато овако каже Господ: „Ево, роду овом спремам зло. Из њега нећете своје вратове извући и нећете надмено ићи, јер ће доћи време зла. 
Тога ће дана о вама с подсмехом причати, нарицаће нарицаљку: ’Збило се – рећи ће. Сатрвени смо сасвим. Мењао је део народа мога. Како га је отргнуо од мене! Наша је поља дао отпадницима.’“ 
Зато нећеш имати никога ко би ти жребом мерио ужетом земљу у збору Господњем. 
„Не пените пророштвима“ – пророкују они – „Не пророкујте о тим стварима! Неће се на нас обрушити.“ 
Кажеш ли ти, о, доме Јаковљев: „Је ли Дух Господњи нестрпљив? То ли су његова дела?“ „Не чине ли моје речи добро ономе који исправно живи? 
Колико јуче мој се народ подигао као непријатељ. Скидате са хаљине плашт онима који спокојно пролазе, као они који се из битке враћају. 
Жене мог народа терате из њихових вољених кућа, од њихове деце славу моју довека узимате. 
Устаните и идите јер ово није место починка. Зато што је нечисто, биће разорено и биће то страховито разарање. 
Ако човек лажов, што иде низ ветар, слаже – пророковаћу ти о вину и жестоком пићу – тај ће бити пророк овом народу. 
Заиста, окупићу, Јакове, све вас. Заиста, заједно ћу окупити остатак Израиљев. Учинићу их попут оваца у тору, попут стада посред паше његове, да од људи буде ларма. 
Пред њима ће ићи онај што продире, па ће и они продрти, проћи кроз врата и изаћи кроз њих. Њихов ће цар ићи пред њима и Господ на њиховом челу.“ 
