Псалм.
55.
Хоровођи, уз жичане инструменте. Давидова поучна песма. Послушај, Боже, молитву моју; од моје се молбе не сакривај. 
Добро ме почуј и услиши ме. Неспокојан сам и сметен у жалопојци својој; 
од гласа противника, због притиска зликовца, јер навалише на мене невољу и у гневу замрзеше ме. 
У мени је срце моје устрептало и смртни ужас на мене је пао. 
Страх и стрепња дошли су на мене, језа ме је опхрвала. 
Говорим: „Ко ће ми дати крила голубице? Ја бих да одлетим и скрасим се. 
Баш далеко ја бих одлетео, скрасио се у пустињи. Села 
Похитаћу у склониште своје, због ветра што ковитла и због олује.“ 
Смети их, Господе, језик им расцепи; јер видим насиље и сукоб у граду. 
Дан и ноћ зидине му обилазе, у њему су злоба и страдање. 
У њему је разарање, с тргова му не нестају тлачење и превара. 
Јер није непријатељ тај који ме вређа – ја бих то претрпео; ни онај што ме мрзи није тај који ми чини шта велико – од њега бих се ја сакрио; 
већ ти – човек мени раван – пријатељ мој блиски који ме познаје; 
са ким сам се радо саветовао, у Дом Божији ишао у мноштву. 
Смрт нека их заскочи; у Свет мртвих нека живи оду, јер је зло тамо где бораве, у њима самима. 
Ја ћу Бога да зазовем и Господ ће да ме спасе. 
Јадаћу се, уздисаћу увече, ујутро и у подне; и он мој глас чуће. 
Откупиће у миру душу моју из боја против мене, јер је много оних што ми се противе. 
Чуће Бог, понизиће их онај што столује од давнина; Села оне што се не мењају и који се Бога не боје. 
Своју руку диже на оне с којима је у миру, свој савез раскида. 
Уста су му мека као масло, а рат му је у срцу; речи су му од уља мекше, а ипак су мачеви исукани. 
На Господа товар свој пребаци и он ће те подржати; праведнику неће дати никад да се затетура. 
А ти ћеш их, Боже, оборити у ждрело, у јаму; крволоци и варалице ни половину својих дана доживети неће. А ја се у тебе уздам. 
