Лука.
16.
Исус рече својим ученицима: „Неки богат човек имао управитеља кога су оптужили да му расипа имање. 
Зато га је позвао и рекао му: ’Шта то чујем о теби? Поднеси извештај о свом управљању, јер не можеш више да будеш мој управитељ.’ 
Управитељ рече у себи: ’Мој господар узима од мене управу. Шта да радим? За копање немам снаге, а стидим се да просим. 
Знам шта ћу да урадим, да би ме, кад изгубим службу, људи примили у своје куће.’ 
Онда је позвао к себи дужнике свога господара, једног по једног. Питао је првог: ’Колико дугујеш моме господару?’ 
Он одговори: ’Стотину бачвица уља.’ Онда му рече: ’Узми своју признаницу и брзо напиши педесет.’ 
Онда упита другог: ’А колико ти дугујеш?’ Дужник рече: ’Стотину џакова пшенице.’ Он му рече: ’Узми своју признаницу и напиши осамдесет.’ 
Господар похвали непоштеног управитеља што је био сналажљив. Јер се људи овога света боље сналазе са својим родом, него народ светлости са својим. 
Ја вам кажем: земаљско богатство је неправедно; али ви га употребите да стекнете себи пријатеље. Када оно нестане, бићете примљени у вечне станове. 
Ко је веран у најмањем, биће веран и у највећем, а ко је непоштен у најмањем, биће непоштен и у великом. 
Дакле, ако нисте били поуздани у земаљском богатству које је неправедно, ко ће вам поверити право богатство? 
И ако се нисте показали поузданима у оном што није ваше, како ће вам Бог дати оно што је ваше? 
Ниједан слуга не може служити два господара. Јер, или ће једнога мрзети, а другога волети; или ће једноме бити привржен, а другога презирати. Не можете служити Богу и богатству!“ 
Кад су фарисеји чули све ово, подсмевали су му се, јер су волели новац. 
Исус им рече: „Ви се пред људима правите да сте праведни, али Бог познаје ваша срца. Јер што се међу људима сматра за изузетно, то је Богу гадно. 
Закон и Пророци су се навештавали до доласка Јована Крститеља. Од тада се проповеда Радосна вест о Царству Божијем и свако наваљује да уђе у њега. 
Али је лакше да небо и земља ишчезну, него да се и једна цртица у Закону испусти. 
Свако ко се разведе од своје жене и ожени се другом, чини прељубу. Исто тако и онај који се ожени разведеном чини прељубу. 
Био једном неки богаташ. Облачио се у одећу од скерлета и финог лана, и раскошно се гостио сваки дан. 
Пред његовим вратима је лежао један сиромах који се звао Лазар, сав у чиревима, 
жељан да се наједе мрвица које су падале са богаташевог стола. Пси су долазили и лизали његове ране. 
Када је сиромах умро, анђели га однеше к Аврахаму. И богаташ је умро и био сахрањен. 
Док се мучио у Свету мртвих, подигао је поглед и издалека видео Аврахама и Лазара са њим. 
Онда повика: ’Оче Аврахаме, смилуј ми се и пошаљи Лазара да умочи само врх свога прста у воду и расхлади ми језик, јер се веома мучим у овој ватри!’ 
Аврахам му одговори: ’Синко, сети се да си током свога животног века примао добре ствари, док је Лазар примао лоше. Сада се он овде теши, а ти се мучиш. 
Осим тога, између нас и вас постављена је велика провалија, тако да они који би хтели одавде к вама не могу да пређу, нити ико оданде може да пређе к нама.’ 
Богаташ настави: ’Онда те молим, оче, да пошаљеш Лазара у дом мога оца, 
где имам петоро браће. Нека иде и упозори их да не би дошли на ово место мучења.’ 
Аврахам рече: ’Они имају Мојсија и Пророке, па нека их слушају!’ 
Али богаташ рече: ’Не, оче Аврахаме, они ће се покајати ако неко дође из мртвих.’ 
Аврахам му рече: ’Ако не слушају Мојсија и Пророке, неће их убедити ни ако неко устане из мртвих.’“ 
