Лука.
10.
После овога је Господ одредио другу седамдесет двојицу ученика и послао их по двојицу пред собом у сваки град и свако место у које је намеравао да дође. 
Рекао им је: „Жетве је много, а мало радника. Стога се молите Господару жетве да пошаље раднике на своју жетву. 
Идите! Ја вас шаљем као јагањце међу вукове. 
Не узимајте са собом ни новчаника, ни торбе, ни обуће. На путу се ни са ким не поздрављајте. 
Кад улазите у неку кућу, прво реците: ’Мир овој кући!’ 
Ако човек мира живи тамо, ваш мир ће остати на тој кући; а ако не, ваш мир ће се вратити к вама. 
У тој кући останите и једите и пијте шта год вам дају, јер радник заслужује своју плату. И не прелазите из куће у кућу. 
Ако се нађете у неком граду и приме вас, једите оно што поставе пред вас. 
У том месту исцељујте болесне и говорите им: ’Приближило се Царство Божије!’ 
А ако дођете у неки град, па вас не приме, онда идите по његовим улицама и говорите: 
’Отресамо и прашину која је у вашем граду прионула за наше стопе. Али да знате: приближило се Царство Божије!’ 
Кажем вам да ће Содоми бити лакше на Судњи дан него оном граду. 
Јао теби, Хоразине! Јао теби, Витсаидо! Јер да су се у Тиру и Сидону догодила чуда која су била учињена у вама, одавно би се већ покајали, седећи у кострети и пепелу. 
Зато ће Тиру и Сидону бити лакше на Судњи дан него вама. 
А ти, Кафарнауме, хоћеш ли се до неба уздићи? До Света мртвих ћеш се срушити! 
Ко вас слуша – мене слуша, и ко вас одбацује – мене одбацује, а ко одбацује мене – одбацује онога који ме је послао.“ 
А седамдесет двојица се вратише и са радошћу рекоше: „Господе, и зли духови нам се покоравају у твоје име!“ 
Исус им рече: „Гледао сам Сатану како пада с неба као муња. 
Ево, дао сам вам власт да газите змије и шкорпије и сваку непријатељску силу. Они вам никако неће наудити. 
Нека вас не радује то што вам се зли дуси покоравају, него што су ваша имена записана на небу.“ 
Тада се Исус испуни радошћу по Светом Духу и рече: „Хвалим те, Оче, Господару неба и земље, што си ово сакрио од мудрих и умних, а открио онима што су као мала деца. Да, Оче, јер ти је тако било по вољи. 
Отац ми је све предао; и нико не зна ко је Син осим Оца, и нико не зна ко је Отац осим Сина, и оног коме Син хоће да открије.“ 
Онда се окренуо према ученицима и само њима рекао: „Блажене су очи, које гледају оно што ви гледате. 
Кажем вам да су многи пророци и цареви желели да виде оно што ви гледате, али нису видели, и да чују оно што ви слушате, али нису чули.“ 
Неки зналац Светог писма устаде и упита Исуса, с намером да га искуша: „Учитељу, шта треба да чиним да бих баштинио вечни живот?“ 
Исус му одговори: „Шта је записано у Закону? Како то тамо читаш?“ 
Овај му одговори: „Воли Господа, Бога свога, свим срцем својим, свом душом својом, свом снагом својом и свим умом својим, и ближњега свога као самога себе.“ 
Исус му рече: „Добро си одговорио. Чини тако и живећеш.“ 
Али овај, желећи да се оправда, упита Исуса: „Ко је мој ближњи?“ 
Исус на то рече: „Силазио неки човек из Јерусалима у Јерихон и допао у руке разбојницима. Они га свуку, претуку, па оду, остављајући га полумртва. 
Десило се да је тим путем силазио неки свештеник. Када је видео унесрећеног, наставио је даље. 
И неки Левит је пролазио тим путем. Видео је унесрећеног и наставио даље. 
Тако је и неки Самарјанин путовао туда. Када је дошао до унесрећеног, погледао га је и сажалио се над њим. 
Затим му је пришао, прелио његове ране уљем и вином и превио их. Онда га је ставио на своје магаре, одвео до гостионице и побринуо се за њега. 
Сутрадан је извадио два сребрњака, дао их гостионичару, и рекао: ’Постарај се за њега, па ако потрошиш више, доплатићу ти када се будем враћао.’ 
Шта мислиш: ко је од ове тројице био ближњи ономе што је пао разбојницима у руке?“ – упита Исус. 
Овај одговори: „Онај који је показао милосрђе према њему.“ Исус му онда рече. „Иди и ти и чини тако.“ 
Док су путовали, Исус сврати у неко село. Тамо га је угостила нека жена по имену Марта. 
Она је имала сестру која се звала Марија. Ова друга је села до Господових ногу и слушала његово учење. 
А Марта се сва растрчала да га што боље послужи. Она приђе и рече: „Господе, зар не мариш што ме је моја сестра оставила да сама послужујем? Реци јој, стога, да ми помогне!“ 
Исус јој одговори: „Марта, Марта, исувише се бринеш и узнемираваш, 
а само је једно потребно. Марија је изабрала бољи део који јој нико неће одузети.“ 
