Књига пророка Осије.
6.
„Дођите! Хајде да се вратимо Господу, јер он нас је растргнуо, и он ће нас излечити; он нас је ударио, и он ће нас превити! 
Оживеће нас за пар дана, а већ трећег ће нас дићи да пред њиме ми живимо! 
Хајде да га упознамо, хајде да тежимо богопознању! Он сигурно стиже као зора, долази нам као киша, као позна киша земљу што натапа.“ 
„Шта да ти радим, Јефреме? Јудо, шта да ти радим? Ваша је оданост као облак јутарњи, као роса рана нестаје. 
Сећи ћу их у комаде преко пророка, убићу их речима својих уста, а прописи ће моји бити светло што се јавља. 
Јер ја милосрђе хоћу, а не жртву; богопознање, а не свеспалнице! 
Попут Адама су савез прекршили. О, како су ме издали! 
Галад је град злочинаца крвавих трагова. 
Дружина је свештеничка банда убица што човека вреба. Убијају на путу за Сихем, грозоте су починили. 
Видео сам страшне ствари у дому Израиљевом: Јефрем тамо блудничи, а Израиљ се опоганио. 
Јудо, и за тебе је одређена жетва, из изгнанства народ свој кад вратим. 
