1. Солуњанима.
3.
Пошто нисмо могли више да издржимо, сложили смо се да би било најбоље да останемо у Атини. 
К вама смо, пак, послали Тимотеја, нашег брата и Божијег сарадника у проповедању Радосне вести Христове, да вас учврсти и ободри у вашој вери, 
да се нико не поколеба у овим невољама. Ви, наиме, сами добро знате да смо одређени за њих. 
И заиста, када смо били код вас, унапред смо вам говорили да ће вас снаћи невоље, и као што знате, тако је и било. 
Зато сам, не могавши више да издржим, послао Тимотеја да ме обавести о вашој вери, да вас како Кушач није навео да подлегнете искушењу, јер би тада наш труд био узалудан. 
А сада нам се Тимотеј вратио од вас и донео нам добре вести о вашој вери и љубави, и да нас се увек радо сећате и чезнете да нас видите, као и ми вас. 
Зато смо се, браћо, и поред све своје муке и невоље, утешили вашом вером. 
Ми, у ствари, сада заиста живимо кад знамо да сте постојани у Господу. 
Јер, какву захвалност можемо дати Богу за сву радост коју доживљавамо због вас пред Богом? 
Дању и ноћу се најусрдније молимо Богу да вас поново видимо, и да усавршимо оно што недостаје вашој вери. 
А сам Бог, наш Отац, и наш Господ Исус, да припреми пут за наш долазак к вама, 
и да учини да обилујете међусобном љубављу, и љубављу према свима, као што ми вас волимо. 
Нека он оснажи ваше унутрашње биће, да будете беспрекорни у светости пред Богом, Оцем нашим, при доласку Господа нашега Исуса, са свим светима његовим. 
