Марко.
11.
А када су се приближили Јерусалиму, код Витфаге и Витаније према Маслинској гори, Исус посла двојицу својих ученика. 
Рекао им је: „Идите у село које је пред вама. Чим уђете у њега, наћи ћете привезано магаре које још нико није јахао. Одвежите га и доведите. 
А ако вам ко што каже: ’Зашто то радите?’, ви му реците: ’Господу је потребно. Одмах ће га вратити.’“ 
Они оду и нађу магаре привезано код врата напољу на улици, и одвежу га. 
Неки људи који су ту стајали упитали су их: „Зашто одвезујете магаре?“ 
Они су им одговорили онако како им је Исус рекао, па су их ови пустили. 
Затим су довели Исусу магаре. Пребацили су своје огртаче преко животиње, па је Исус сео на њу. 
Многи су простирали своје огртаче по путу, а други зелено грање које су насекли по пољима. 
Људи који су ишли испред Исуса узвикивали су: „Осана! Благословен онај који долази у име Господње! 
Благословено било наступајуће царство нашега оца Давида! Осана на висини!“ 
По уласку у Јерусалим, Исус је дошао у храм и тамо све разгледао. Како је било већ доста касно, отишао је са Дванаесторицом до Витаније. 
Следећег дана, када су одлазили из Витаније, Исус је огладнео. 
Издалека је спазио једну лиснату смокву, па је дошао до ње не би ли пронашао неки плод на њој. Али када је пришао, није нашао ништа осим лишћа, јер још није било време када смокве рађају. 
Исус рече смокви: „Нека нико више не једе од твога плода за сва времена!“ Његови ученици су то слушали. 
Дошли су у Јерусалим. А Исус уђе у храм и поче да истерује оне који су продавали и куповали у храму. Испревртао је столове мењачима новца и тезге продавцима голубова. 
Никоме није допуштао да пронесе нешто кроз храм. 
Учио их је: „Није ли написано: ’Мој Дом ће се звати „Дом за молитву свим народима“’? А ви сте од њега направили разбојничку пећину!“ 
Кад су водећи свештеници и зналци Светог писма чули за то, гледали су како да убију Исуса. Наиме, бојали су га се, јер је народ био задивљен његовим учењем. 
Увече су Исус и његови ученици изашли из града. 
Кад су следећег јутра пролазили поред оне смокве, опазили су да се она из корена сасушила. 
Петар се тада присетио и рекао: „Види, учитељу, осушила се она смоква коју си проклео.“ 
Исус им одговори: „Поуздајте се у Бога! 
Заиста вам кажем, ко год каже овој гори: ’Дигни се и баци се у море!’ и не посумња у срцу, него верује да ће се то што је рекао заиста догодити – тако ће и бити. 
Због тога вам кажем: све што у молитви затражите, верујте да сте примили, и добићете. 
А кад стојите и молите се, праштајте ако шта имате против кога, да би и Отац ваш који је на небесима опростио вама ваше преступе. 
Ако ви не опраштате другима, ни Отац ваш небески неће опростити вама ваше преступе.“ 
Поново су дошли у Јерусалим. Док је ходао храмом, приђоше му водећи свештеници, зналци Светог писма и старешине, 
па га упиташе: „У чије име чиниш ово? Ко те је овластио да чиниш овакве ствари?“ 
Исус им одговори: „Поставићу и ја вама једно питање и ако ми одговорите, одговорићу и ја вама одакле ми власт да чиним ова дела. 
Одакле је Јован добио право да крштава? С неба или од људи? Одговорите ми!“ 
Они су умовали међу собом и говорили: „Ако кажемо ’од Бога’, рећи ће нам: ’Зашто му онда нисте веровали?’ 
А шта ако кажемо да је од човека?“ Ипак, бојали су се народа, јер су сви били убеђени да је Јован заиста био пророк. 
Они одговорише Исусу: „Не знамо.“ Исус им одговори: „Ни ја вама нећу рећи у чије име чиним ово.“ 
