Псалм.
108.
Песма. Псалам Давидов. Срце ми је вољно, Боже, да ти певам, да ти свирам бићем својим! 
Будите се, о, лиро и харфо, ја бих зору да пробудим. 
О, Господе, хвалићу те међу народима, славићу те међу туђинцима. 
Јер је велика милост твоја, поврх је небеса; до облака сеже верност твоја. 
Нека си узвишен врх небеса, Боже; слава твоја нек је над свом земљом. 
Десницом нас својом спаси, услиши нас, па да твоји миљеници избављени буду. 
У свом Светилишту Бог је објавио: „Заклицаћу, поделићу Сихем, премерићу долину Сокота. 
Мој је Галад, мој је Манасија; Јефрем ми је кацига на глави, а Јуда ми царско жезло. 
Моав ми је корито за прање, на Едом сам бацио сандалу, ускликнућу поврх Филистеје!“ 
Ко ће мене да отпрати у град утврђени? А на Едом ко ће ме повести? 
Нећеш ли ти, о, Боже, који си нас одбацио, па с војскама нашим, Боже, више не корачаш? 
Помоћ дај нам испред противника, узалуд је људско избављење. 
Силно ћемо ступати са Богом, изгазиће наше противнике! 
