Лука.
22.
Ближио се празник Бесквасних хлебова, звани „Пасха“. 
Водећи свештеници и зналци Светог писма су тражили прилику да убију Исуса, али су се бојали народа. 
Тада Сатана уђе у Јуду званог Искариот, који је био један од Дванаесторице. 
Он оде к водећим свештеницима и заповедницима и договори се с њима како да им изда Исуса. 
Они су се обрадовали томе и сложили се да ће му дати новац. 
Он пристане, и отада је тражио згодну прилику да им га изда, али да народ не сазна. 
Дошао је дан Бесквасних хлебова када је требало да се жртвује јагње за Пасху. 
Исус је послао Петра и Јована, рекавши им: „Идите и припремите све за Пасху, да вечерамо.“ 
Они га упиташе: „Где хоћеш да припремимо?“ 
Он одговори: „Кад уђете у град срешће вас човек који носи крчаг с водом. Пођите за њим и уђите у кућу у коју он буде ушао, 
па реците власнику куће: ’Учитељ пита: „Где је гостинска соба у којој ћу са својим ученицима јести пасхалну вечеру?“’ 
Он ће вам показати велику собу на спрату, опремљену и уређену. Тамо ћете припремити.“ 
Ученици оду и нађу све како им је рекао, те припреме за Пасху. 
Кад је дошло време, Исус заузе своје место за столом, а тако и апостоли. 
Тада им је рекао: „Силно сам желео да једем са вама ову пасхалну вечеру пре мог страдања. 
Кажем вам да је нећу више јести док се не оствари у Царству Божијем.“ 
Затим је узео чашу, захвалио Богу, и рекао: „Узмите је и пијте из ње редом. 
Кажем вам да од сада нећу више пити вина од рода лозе, док не дође Царство Божије.“ 
Потом је узео хлеб, захвалио Богу, преломио га, те дао ученицима, рекавши: „Ово је моје тело које се даје за вас. Ово чините мени на спомен.“ 
Тако је узео и чашу после вечере и рекао: „Ова чаша је Нови савез по мојој крви која се пролива за вас. 
Али, гле, рука мог издајника са мном је за трпезом. 
Наиме, Син Човечији иде у смрт како је Бог одредио, али тешко оном човеку који га издаје!“ 
Тада ученици почеше да питају један другог ко би од њих могао да учини тако нешто. 
Једном дође до препирке међу њима око тога ко је од њих највећи. 
Исус им рече: „Цареви господаре народима и властодршци називају себе добротворима. 
Ви немојте тако, него највећи међу вама нека буде као најмањи, и вођа нека буде као слуга. 
Ко је већи? Онај што седи за трпезом, или онај који послужује? Зар није онај који седи за трпезом? А ја сам међу вама као онај што послужује. 
Ви сте постојано били уз мене у мојим искушењима. 
Зато вам ја предајем Царство, као што је мени предао мој Отац. 
Ви ћете јести и пити за мојим столом у моме Царству, и седети на престолима судећи над дванаест племена Израиљевих. 
Симоне, Симоне, Сатана је затражио да вас искуша као пшеницу на решету. 
Али ја сам се молио да не клонеш вером. А ти, кад ми се вратиш, учврсти своју браћу.“ 
Петар му рече: „Господе, спреман сам с тобом да идем и у тамницу и у смрт.“ 
Исус му рече: „Кажем ти, Петре, петао се још неће ни огласити данас, а ти ћеш ме се три пута одрећи.“ 
Онда рече и осталима: „Кад сам вас послао без новчаника, без торбе и без обуће, да ли вам је нешто недостајало?“ „Ништа“ – одговорише они. 
Исус им рече: „Али сада ко има новчаник, нека га понесе, а исто тако и торбу. А ко нема, нека прода свој огртач и нека купи мач. 
Зато вам кажем: на мени се мора испунити оно што је записано у Светом писму: ’Убројише га у грешнике.’ Јер оно што је писано о мени долази до испуњења.“ 
Они рекоше: „Учитељу, ево овде су два мача.“ Он одговори: „Довољно је.“ 
Онда је изашао и по свом обичају отишао на Маслинску гору. Са њим су пошли и његови ученици. 
Када је стигао онамо, рекао им је: „Молите се да не паднете у искушење.“ 
Онда се удаљио од њих колико би каменом могло да се добаци, клекнуо и молио се, 
говорећи: „Оче, ако је по твојој вољи, нека ме мимоиђе ова чаша страдања. Али да не буде како ја хоћу, него нека буде твоја воља.“ 
Тада се појавио анђео са неба и крепио га. 
Запавши у смртну муку, молио се још преданије, а зној му се сливао на земљу као капи крви. 
Кад је завршио са молитвом, Исус се вратио к ученицима. Затекао их је како спавају, схрвани жалошћу. 
Рекао им је: „Зашто спавате? Устаните и молите се да не паднете у искушење.“ 
Док је он још говорио, наишла је руља. Испред њих је ишао један од Дванаесторице, по имену Јуда. Он приступи Исусу да га пољуби, 
али му Исус рече: „Јудо, зар пољупцем издајеш Сина Човечијег?“ 
Кад су ученици око Исуса видели шта се спрема, рекоше: „Господе, да потегнемо мачеве?“ 
Један од њих удари мачем Првосвештениковог слугу и одсече му десно ухо. 
Исус рече: „Доста с тим!“ Затим му је дотакао ухо и излечио га. 
Тада Исус рече водећим свештеницима, храмској стражи и старешинама који су дошли да га ухвате: „Зар сам ја одметник, па сте изашли с мачевима и тољагама? 
Сваки дан сам проводио с вама у храму, али ме нисте ухватили. Но, сада је ваш час, када владају силе таме.“ 
Затим су Исуса ухватили и одвели у Првосвештеникову кућу. Петар га је пратио издалека. 
Кад је ватра била наложена насред дворишта, Петар је сео са онима који су ту седели. 
Док је тако седео код ватре, примети га нека слушкиња. Погледала га је и рекла: „И он је био са Исусом!“ 
Али Петар порече то, рекавши: „Жено, ја га не познајем!“ 
Нешто касније, примети га неко други, па рече: „И ти си један од њих!“ А Петар рече: „Човече, нисам ја тај!“ 
Око сат времена касније, један други је тврдио: „Овај је стварно био са њим, јер је Галилејац!“ 
Петар рече: „Човече, не знам о чему говориш!“ Истог тренутка, док је још говорио, се огласи петао. 
Уто се Господ осврне и погледа Петра, а Петар се сети да му је Господ био рекао: „Данас, пре него што се петао огласи, три пута ћеш ме се одрећи.“ 
Изашао је и горко заплакао. 
Људи који су чували Исуса, ругали су му се и тукли га. 
Повезали су му очи и питали га: „Прореци, ко те је ударио?“ 
Вређали су га још и многим другим погрдним речима. 
Када је свануло, окупе се старешине народа, водећи свештеници и зналци Светог писма, и одведу Исуса пред своје Велико веће. 
Говорили су му: „Ако си ти Христос, реци нам.“ Исус одговори: „И да вам кажем, нећете ми веровати; 
ако вас упитам, нећете ми одговорити. 
Али од сада ће Син Човечији седети с десне стране Божије силе.“ 
Они упиташе: „Значи, ти си Син Божији?“ Исус рече: „Ви кажете да сам ја.“ 
Они онда рекоше: „Зар су нам потребни други сведоци? Сами смо чули из његових уста!“ 
