Посланица Титу.
1.
Од Павла, слуге Божијег и апостола Исуса Христа. Бог ме је изабрао да подстакнем веру изабраника Божијих и њихово знање о истини која је у сагласности са побожношћу, 
која се темељи на нади у вечни живот. Бог који не лаже обећао је овај живот пре почетка времена, 
а у своје време објавио своју реч кроз службу проповедања која ми је поверена наредбом нашег Спаситеља, Бога. 
Титу, мом правом детету у заједничкој вери. Милост ти и мир од Бога Оца и Христа Исуса, нашег Спаситеља. 
Оставио сам те на Криту да уредиш што је недовршено, и да поставиш старешине по градовима, према упутствима која сам ти дао. 
Старешина треба да је беспрекоран, једне жене муж, да има верујућу децу, којој се не приговара да су раскалашна и непослушна. 
Јер будући да надгледник врши службу управљања коју му је поверио Бог, он треба да је беспрекоран, а не саможив, ни раздражљив, ни склон пићу, ни насилник, нити лаком на непоштен добитак. 
Напротив, он треба да је гостољубив, да воли добро, да је разуман, праведан, посвећен, уздржљив. 
Он треба да се чврсто држи поуздане поруке нашег учења, да буде у стању да опомиње са здравим учењем, и да уверава оне који се противе учењу. 
Има, наиме, много непослушних, који говоре бесмислице, те заводе друге, нарочито они од обрезаних. 
Овима треба запушити уста, јер уносе пометњу у целе породице учећи што не треба, све зарад непоштеног добитка. 
Један од њих, њихов сопствени пророк, рече: „Крићани су вазда лажљивци, зле звери, и лењи трбуси.“ 
Ова изјава је истинита. Због тога их строго опомињи да буду здрави у вери, 
да не обраћају пажњу на јудејске приче и заповести људи који одбацују истину. 
Чистима је све чисто, а опогањенима и невернима ништа није чисто, него су им ум и савест опогањени. 
Они исповедају да познају Бога, али га се својим делима одричу. Они су гнусни и непослушни људи, неспособни за било какво добро дело. 
