Књига пророка Јеремије.
13.
Овако ми је Господ рекао: „Иди и купи себи ланени појас и припаши бедра, али га не потапај у воду.“ 
Купио сам појас како ми је Господ казао и припасао бедра. 
Опет ми је дошла реч од Господа и рекла ми: 
„Узми појас што си га купио, што ти је на бедрима. Устани и иди на Еуфрат па га тамо сакриј у раселину стене.“ 
И ја сам отишао на Еуфрат и сакрио појас како ми је заповедио Господ. 
А када је прошло много дана Господ ми је рекао: „Устани и иди на Еуфрат. Узми оданде појас за који сам ти заповедио да га тамо сакријеш.“ 
И ја сам отишао на Еуфрат, копао и узео појас где сам га био сакрио. И гле – он сав труо и ни за шта ваљан. 
Тада ми је дошла Господња реч и рекла ми: 
„Овако каже Господ: ’Учинићу да овако иструли Јудин понос и велики понос Јерусалима! 
Тај народ покварени, што одбија да чује моје речи, што живи по самовољи свог срца, што следи друге богове, служи им и клања им се, биће као овај појас што ни за шта није ваљан. 
Јер као што појас пријања за човекова бедра, тако сам привио к себи сав дом Израиљев и сав дом Јудин – говори Господ – да ми буду народ и име, слава и част. Али нису послушали.’ 
А ти им реци ову поруку: ’Овако каже Господ, Бог Израиљев: свака се мешина пуни вином’, а они ће да ти приговарају: ’Па зар ми не знамо да се свака мешина пуни вином?’ 
А ти им узврати: ’Овако каже Господ: ево, ја ћу пијанством да испуним све становнике ове земље, и цареве који седе на Давидовом престолу, и свештенике и пророке, и све становнике Јерусалима! 
Полупаћу их једне о друге, и родитеље и децу такође – говори Господ. Нећу се сажалити, нећу се смиловати и нећу их поштедети него ћу их уништити!’“ 
Чујте и послушајте. Не будите охоли јер је Господ проговорио. 
Господу Богу своме дајте славу пре него он таму донесе, и пре него вам се у сумрак ноге спотакну о горе. А ви ћете чекати светлост коју ће он да претвори у смртну таму, у густу таму претвориће је. 
А ако не послушате, плакаћу на скривеном месту, због охолости ћу горко јецати и ронити сузе, јер је поробљено стадо Господње. 
„Реците цару и царици мајци: ’Понизно сиђите с престола! Пашће с глава ваших круна вашег величанства.’ 
Градови Негева биће затворени, а никог нема да их отвори. Јуда је одведена у изгнанство, баш сва је одведена у изгнанство. 
Подигните очи и погледајте оне што са севера долазе. А где је стадо које ти је дано, овце твоје части? 
Шта ћеш рећи кад над тобом за главара постави оне које си ти сам обучавао, савезнике твоје? Неће ли те спопасти трудови као породиљу? 
У срцу ћеш свом питати: ’Зашто ме је ово задесило?’ У твојим великим кривицама разгрнути су ти скутови и напаствована си! 
Да ли може Кушанин кожу своју да промени и рис шаре своје? И ви бисте онда могли добро да чините; ви, што зло сте научили! 
Зато ћу их расејати, као слама одлетеће са пустињским ветром. 
То је твоја коб, од мене ти мера измерена – говори Господ – јер си ме заборавио и поуздао се у лаж. 
Сада ћу ти ја задигнути скутове преко лица, па ће бити изложена твоја срамота; 
твоје прељубе, твоје гадости, изопаченост твог блудничења по горама. Видео сам и твоје гадости по пољу. Јао теби, о, Јерусалиме! Колико још ћеш бити нечист?!“ 
