Књига пророка Исаије.
37.
Кад је то чуо, цар Језекија је раздро своју одећу, навукао на себе кострет и отишао у Дом Господњи. 
Затим је послао Елијакима, управитеља двора, писара Сомну, и старешине свештеничке обучене у кострет, пророку Исаији, сину Амоцовом. 
Рекли су му: „Говори Језекија: ’Дан је овај дан невоље, казне и срамоте. Деца су приспела за порођај, а нема снаге да се роде. 
Може бити да је Господ, Бог твој, чуо речи Равсака, кога је његов господар, асирски цар, послао да вређа живога Бога, па ће га покарати због речи које је Господ, Бог твој, чуо, кад се помолиш за остатак што је преостао.’“ 
Кад су слуге цара Језекије дошле к Исаији, 
Исаија им је рекао: „Овако реците своме господару: ’Говори Господ: не бој се речи што си чуо, којима су ме ружиле слуге асирског цара. 
Ево, удахнућу у њега дух, и кад чује једну вест, вратиће се у своју земљу, а ја ћу учинити да погине од мача у својој земљи.’“ 
Кад се Равсак вратио, нашао је асирског цара како ратује с Ливном; чуо је, наиме, да је напустио Лахис. 
Чуо је, наиме, да Тирака, кушки цар, говори: „Изашао је да ратује с тобом.“ Кад је то чуо, послао је гласнике Језекији говорећи: 
„Овако реците Језекији, цару Јудином: ’Нека те не вара Бог твој у кога се уздаш говорећи ти: Јерусалим неће пасти у руке асирском цару. 
Чуо си шта су асирски цареви учинили свим земљама, како су их изручили проклетству. Зар ћеш ти да се избавиш? 
Јесу ли богови народа спасли оне што су уништили моји преци: Гозанце, Харанце, Ресефе и синове Едена у Теласару? 
Где је цар аматски, цар арфадски, и цар Лаира, Сефарвима, Ена и Ава?’“ 
Језекија је примио писмо из руку посланика и прочитао га. Затим се попео у Дом Господњи и развио га пред Господом. 
Онда се Језекија овако помолио Господу: 
„Господе над војскама, Боже Израиљев, који столујеш над херувимима! Само си ти Бог свих царстава земаљских, ти си начинио небо и земљу. 
Пригни ухо своје, Господе, и почуј; отвори очи своје и погледај. Чуј све Сенахеривове речи које је послао да се руга Богу живоме! 
Истина је, о, Господе, опустошили су цареви асирски све народе и њихове земље, 
побацали им богове у ватру, јер они и нису богови, него дело људских руку, дрво и камен; зато су их разорили 
А сад, Господе, Боже наш, избави нас из његових руку, нека знају сва царства на земљи, да си само ти, Господ.“ 
Тада је Исаија, син Амоцов послао поруку Језекији: „Говори Господ, Бог Израиљев: ’Зато што си ми се молио због Сенахерива, асирског цара, 
ово је реч коју је Господ рекао против њега: Презире те, руга ти се, девица, ћерка сионска, маше главом за тобом ћерка јерусалимска. 
Кога си ружио и вређао? На кога си гласно викао и охоли поглед дизао? На Свеца Израиљева! 
Преко слугу својих вређао си мог Господа. Рекао си: коњима својим и јахачима многим, на висине сам се горске успео, до највиших врхова ливанских. Посекао сам му највише кедрове и његове поизбор чемпресе. Досегао сам му врх најкрајњи, врт његов у бујној шуми. 
Ископао сам студенце и пио туђе воде, стопалима својих ногу исушио сам све потоке египатске. 
Зар ниси чуо? Од искона сам то одредио, уредио од прадавних дана, а сада сам то остварио: у рушевине си претворио утврђене градове. 
Становници њихови немоћни, испрепадани, постиђени, били су као растиње у пољу, као младо зеленило, као трава по крововима, што усахне пре него што порасте. 
Ја знам кад седаш и кад излазиш и кад се враћаш, и како си против мене беснео. 
Зато што си на мене беснео, и што ми је твоја обест дошла до ушију, брњицу ћу ти кроз ноздрве провући, у уста ћу ти узде ставити, и вратити те путем којим си дошао. 
А ово је знак за тебе: Ове године ћеш јести што са̂мо израсте, а догодине оно што никне од тога, а треће године сеј, жањи и сади винограде и једи њихов род. 
А преживели из дома Јудиног, опет ће пустити свој корен у дубину, и родити своје плодове у висину. 
Јер из Јерусалима ће изаћи остатак, и преживели са горе Сиона. То ће учинити ревност Господа над војскама.’ 
Зато говори Господ о цару асирском: ’Он неће ући у овај град, и неће одапети стрелу на њега, неће са штитом кренути на њега, нити насипати бедем против њега, 
него ће се вратити путем којим је дошао. У овај град он ући неће – говори Господ. 
Ја ћу одбранити овај град и избавити га ради себе и ради мога слуге Давида.’“ 
Тада је изашао Анђео Господњи и побио стотину осамдесет пет хиљада у асирском табору. Када је народ устао ујутро, а оно све сами мртваци. 
Сенахерив, асирски цар, је подигао своју војску и повукао се; вратио се у Ниниву. 
И док се клањао у храму свога бога Нисрока, убили су га мачем његови синови Адрамелех и Сарасар. Потом су побегли у земљу араратску. На његово место се зацарио његов син Есарадон. 
