1. Књига Самуилова.
2.
Ана се затим помолила овим речима: „Весели се моје срце у Господу, Подиже се рог мој у Господу. Уста моја ликују над душманима мојим, јер се радујем твојему спасењу. 
Нико није свет као што је Господ; нема никог осим тебе, и нема Стене као што је Бог наш. 
Не множите речи узносите, нек из ваших уста охолост не излази, јер Господ је Бог Свезнајући, он просуђује дела човекова. 
Лук се ломи јунацима, а посрнули се опасују снагом. 
Некад сити за хлеб се унајмљују, а некад гладни не гладују више. Нероткиња рађа седморо, а мајка многих синова сахне. 
Господ усмрћује и оживљује, у Свет мртвих спушта и оданде подиже. 
Господ даје сиромаштво и богатство, понижује и узвисује. 
Сиромаха диже из прашине, из буњишта диже убогога, да их посади с племићима, и додели им почасна места. Јер Господњи су ступови земље, на њима је основао васељену. 
Он чува стопе својих верних, а опаки ће пропасти у тами, јер снагом човек неће надвладати. 
Пропашће они што се противе Господу, Господ ће на њих загрмети с небеса. Он ће судити крајевима земље, своме цару он ће дати снагу, узвисиће рог помазанику своме.“ 
Елкана се вратио својој кући у Раму, а дечак је служио Господу под надзором Илија свештеника. 
А Илијеви синови били су опаки људи и нису познавали Господа. 
Ти свештеници су овако обичавали да поступају с народом: кад је неко приносио жртву долазио би свештеников слуга с тророгом виљушком у руци, и док се месо још кувало, 
забадао њом у котао, лонац, тигањ, или шерпу, и што год би се наболо на виљушку, свештеник би узимао себи. Овако су поступали са свим Израиљцима који су долазили тамо, у Силом. 
Осим тога, пре него што се палило сало, дошао би свештеников слуга и рекао човеку који је жртвовао: „Дај месо да се испече за свештеника, јер он од тебе неће примити кувано месо, него сирово.“ 
Ако би му човек одговорио: „Нека прво спале сало, па онда узми шта ти душа жели“, слуга би му рекао: „Не, него ми дај сад, а ако нећеш, узећу силом!“ 
Грех младића је био врло велик пред Господом, јер су људи презриво поступали с приносом Господњим. 
А Самуило је служио пред Господом, тек дечак припасан ланеним оплећком. 
Његова мајка би му начинила малу одору и доносила му сваке године кад би долазила са својим мужем да принесу годишњу жртву. 
Тада би Илије благословио Елкану и рекао: „Нека ти Господ да деце од ове жене уместо онога које је измолила од Господа.“ Потом би се вратили кући. 
Господ је походио Ану те је затруднела и родила три сина и две ћерке. А дечак Самуило је растао пред Господом. 
Илије је био веома стар. Тек, чуо је све што су његови синови чинили свему Израиљу, и то да спавају са женама које служе код улаза Шатора од састанка. 
Рекао им је: „Зашто радите такве ствари? Јер слушам о вашим опаким делима од свег овог народа. 
Немојте, синови моји! Није добра вест коју чујем да народ Господњи шири. 
Ако човек згреши против човека, Бог ће посредовати за њега, али ако човек згреши против Господа, ко ће посредовати за њега?“ Али они нису послушали глас свога оца јер је Господ решио да их погуби. 
А дечак Самуило је стасавао и стицао наклоност Господа и људи. 
Тада дође Божији човек к Илију и рече му: „Говори Господ: ’Ја сам се објавио дому твога претка док су били у Египту робујући фараоновом дому. 
Изабрао сам га између свих Израиљевих племена себи за свештеника, да приноси жртве на мом жртвенику, да пали кад, и да носи оплећак преда мном. Дому твога оца дао сам и све паљене жртве народа израиљског. 
Зашто газите моју жртву и мој принос, које сам одредио за моје Пребивалиште? Ти частиш своје синове више него мене хранећи их првинама сваког приноса мог народа, Израиља.’ 
Зато Господ, Бог Израиљев објављује: ’Рекао сам твоме дому и дому твога оца да ће ступати пред мојим лицем довека.’ Али, сада каже Господ: ’Далеко то било од мене! Јер ја поштујем оне који мене поштују, а они који ме презиру, биће осрамоћени. 
Ево, долазе дани када ћу одсећи твоју мишицу и мишицу дома твога оца, тако да неће бити старца у твоме дому. 
Ти ћеш гледати несрећу у мом Пребивалишту, а уместо свег обиља које ће се дати Израиљу, у твоме дому неће бити старца довека. 
А кога од твојих не истребим испред свога жртвеника оставићу само зато да ти сахну очи и да ти душа вене, а све мноштво потомака у твоме дому поумираће у најбољим годинама. 
Ово ће ти бити знак; то ће задесити оба твоја сина, Офнија и Финеса: обојица ће погинути истог дана. 
А себи ћу поставити верног свештеника који ће радити по моме срцу и по мојој вољи. Ја ћу му подићи трајни дом, а он ће ступати пред мојим помазаником довека. 
А ко преостане у твоме дому доћи ће да му се поклони за сребрњак и комад хлеба, говорећи: прими ме, молим те, у какву свештеничку службу да имам залогај хлеба.’“ 
