Приче Соломонове.
29.
Када тврдоглави још више отврдоглави упркос карању, сломиће се ненадано и неће му бити лека. 
Кад се множе праведници, народ се радује, а кад зликовац завлада, народ уздише. 
Оца свог радује човек који воли мудрост, а с блудницом ко се дружи, иметак свој ружи. 
Цар по правди земљу гради, а грамзиви тлачитељ је разграђује. 
Човек што ласка ближњем своме мрежу шири ногама његовим. 
У греху је замка зликовачка, а праведник кличе и весели се. 
Праведник разуме случај сиромаха, а неправедник за ту ствар не мари. 
Подсмевачи град разјаре, а мудри стишавају гнев. 
Кад се мудар човек суди с човеком немудрим, љутио се ил’ смејао, починка му нема. 
Крвници мрзе човека без мане, а праведни му душу штите. 
Сву ћуд своју истреса безумник, а мудар се повлачи и стишава. 
Владар који слуша лажи имаће за слуге све саме зликовце. 
И сиромаху и тлачитељу једно је заједничко: обојици Господ просветљује очи. 
Довека ће стајати престо цара што убогом суди по истини. 
Шиба прекора доноси мудрост, а дете распуштено срамоти своју мајку. 
Кад се злобници умножавају, умножавају се и греси, али ће праведници гледати њихову пропаст. 
Опомени свога сина и донеће ти спокој, и донеће радост души твојој. 
Где виђења нема, народ се разузда; а како је благословен човек што се поуке држи! 
Речима се не поправља слуга, јер ако их и разуме, он се не одазива. 
Видиш ли човека брзоплетог у говору? Више је наде за безумног него за њега. 
Ко свом слузи од малена повлађује за невољу крај му спрема. 
Разјарени свађу започиње, горопадни обилује гресима. 
Бахатост унижава човека, а понизни завређује част. 
Ко се дружи са лоповом мрзи душу своју, јер он чује клетву, али је прећути. 
Страх човеку замку поставља, а збринут је онај што се у Господа узда. 
Многи траже владареву наклоност, али од Господа је правда за човека. 
Неправедник је мрзак праведницима, а злобницима је мрзак човек честитог живота. 
