Књига пророка Исаије.
51.
Послушајте ме, следбеници праведности, тражиоци Господа, осмотрите стену из које сте исклесани, коп истесан из ког сте ископани. 
Осмотрите Аврахама, оца својега, и Сару која вас је родила. Та, он је сам био кад сам га позвао, а ипак сам га благословио и умножио. 
Та, Господ се сажалио над Сионом, сажалио се над свим његовим развалинама, те ће претворити пустињу његову у Еден, а пустару његову у врт Господњи. Клицање и радост одјекиваће по њему, захваљивања и глас похвални. 
Послухни мене, народе мој, и чуј мене, свете, јер Закон од мене проистиче, и моје ћу правосудство хитро поставити да буде светлост народима. 
Близу је правда моја, спасоносно проистиче, а и мишица моја судиће народима. На мене острва чекају и у моју мишицу се уздају. 
Очи своје к небу подигните, и по земљи осмотрите доле; јер ће небеса као дим ишчезнути, и земља ће се као огртач раскрпати, и становници њени као такви помреће; а спасење моје трајаће довека, и праведност моја уздрмана неће бити. 
Послушајте мене, који познајете правду, народе коме је Закон мој у срцима: не бојте се ругања од људи, и нека вас не узбуђује њихово вређање, 
јер ће их као огртач појести мољац, и као вуну појешће их црв; а праведност моја трајаће довека, и спасење моје од колена до колена. 
Пробуди се! Пробуди се! Одени се у снагу, мишице Господња. Пробуди се као у дане древне, током старинских нараштаја. Ниси ли ти испресецала Раву, израњавила морску неман? 
Ниси ли ти исушила море, воде бездана големих, поставила по дубинама морским пут да пролазе откупљени? 
Вратиће се избављени Господњи, доћи ће у Сион с весељем и с радошћу вечном на челима; пратиће их раздраганост и радост, а побећи ће жалост и уздаси. 
„Ја, ја сам утешитељ ваш. Ко си ти да се бојиш човека смртнога и сина човечијег који је као трава? 
Заборавио си Господа, који те је начинио, који је разастро небеса и утемељио земљу. Па си стрепео стално, поваздан пред лицем надменог тлачитеља, као пред неким ко постоји да би разједао. И… где је надменост тлачитеља? 
Биће изгнаник слободан убрзо, и неће умирати да би био разједан, и хлеба му недостати неће. 
Господ Бог твој сам ја, море узбуркам и таласи му кључају. Господ над војскама име је његово. 
И ставио сам речи своје у уста твоја, и сакрио те у сенку руке своје, да разастрем небеса и утемељим земљу, и кажем Сиону: ’Ти мој народ јеси.’“ 
Хајде, пробуди се! Хајде, пробуди се! Устани, Јерусалиме! Који си испио из руке Господње чашу јарости његове; пехар, чашу опијености, испио до дна. 
Од свих синова које је родио нема ниједног да га води. Од свих синова које је одгојио нема ниједног да га за руку прихвати. 
Ово те је двоје задесило. Хоће ли те ико пожалити? Пустошење и распад и глад и мач. Хоће ли те ико утешити? 
Синови ти леже обамрли по угловима свих улица; као антилопа у мрежи пуни јарости Господње, карања од Бога твојега. 
Зато ово почуј, понижени и опијени, али не од вина. 
Говори твој Господар Господ, Бог твој, бранилац свог народа: „Ево, узимам из руке твоје чашу опијености, пехар, чашу јарости моје. И никад се више из ње испијати неће. 
И то стављам у руку оних који су те жалостили, који су души твојој говорили: ’Савиј се и прелазићемо!’ И наместо тла подметао си леђа своја, те су била пут онима који прелазе.“ 
