3. Мојсијева.
27.
Господ рече Мојсију: 
„Говори Израиљцима и реци им: ’Ако неко заветује Господу особу, али хоће да се откупи, овако ћеш вршити процену: 
мушкарца између двадесет и шездесет година старости процени на педесет сребрних шекела према храмском шекелу. 
Ако се ради о жени процени је на тридесет шекела. 
Мушко између пет и двадесет година старости процени на двадесет сребрних шекела, а женско на десет шекела. 
Мушко између месец дана и пет година старости процени на пет сребрних шекела, а женско на три сребрна шекела. 
Мушко од шездесет година и старије процени на петнаест шекела, а женско на десет шекела. 
Уколико особа не може да плати процењену вредност, нека дође к свештенику, који ће га проценити; свештеник ће проценити онога који чини завет према његовим могућностима. 
Ако неко доноси живинче као принос Господу, што год се даје Господу, свето је. 
Добро живинче се не сме надоместити, нити заменити за лоше, или лоше живинче за добро. Ако се једно живинче замени другим, тада ће и заветовано и замењено бити свето. 
Ако је живинче нечисто, те није од оних које се могу принети Господу, нека га донесе пред свештеника. 
Нека га свештеник процени према томе да ли је добро или лоше. Какву му вредност свештеник одреди, тако ће бити. 
Ако власник хоће да га откупи, нека дода једну петину на процењену вредност. 
Ако неко заветује своју кућу Господу, нека свештеник процени кућу према томе да ли је добра или лоша. Какву му вредност свештеник одреди, тако ће бити. 
Уколико онај који заветује своју кућу хоће да је откупи, нека дода једну петину на процењени износ, и биће његова. 
Ако неко заветује Господу једну њиву од свог породичног имања, процени је према количини семена које иде у сетву: за један хомер јечменог семена педесет сребрних шекела. 
Ако заветује своју њиву у опросној години, процењена вредност остаје иста. 
Ако своју њиву заветује након опросне године, свештеник ће прорачунати цену према броју година које преостају до наредне опросне године, па ће се њена процењена вредност сразмерно умањити. 
Ако онај који заветује њиву пожели да је откупи, нека дода једну петину на процењену вредност, и биће његова. 
У случају да не откупи њиву, него је прода другоме, више је не може откупити. 
Кад њива буде ослобођена у опросној години, нека буде посвећена као њива заветована Господу и постане свештеникова имовина. 
Ако неко заветује Господу њиву коју је купио, али није део његовог породичног имања, 
нека свештеник прорачуна њену вредност према процени до опросне године, и нека истога дана исплати процењени износ као ствар посвећену Господу. 
У опросној години њива ће се вратити ономе од кога ју је купио; ономе који држи њиву у поседу. 
Свака процена ће се вршити према храмском шекелу: у једном шекелу има двадесет гера. 
Првина стоке, пошто је првина, припада Господу, и зато се не може заветовати. Било во или овца, оно припада Господу. 
Ако је то једна од нечистих животиња, она се може откупити по процењеној вредности додавши петину цене. Ако се не откупи, нека се прода по процењеној вредности. 
Шта год неко има, па заветом посвети Господу, било то особа, живинче, или њива на породичном имању, не сме се продати, нити откупити. Све што је заветом посвећено, најсветије је Господу. 
Ниједна особа, која је одређена за клето уништење, не сме се откупити: мора свакако да се погуби. 
Десетак од сваког земаљског семена и од плодова са стабала припада Господу: то је свето Господу. 
Ако неко хоће да откупи део свог десетка, нека дода на то петину цене. 
Десетак од све крупне и ситне стоке, свако десето од оног што пролази испод пастирског штапа, нека буде свето Господу. 
Нека нико не испитује је ли добро или лоше, и нека се не замењује. А ако се замени, тада ће и прво и замењено бити свето; не сме се откупити.’“ 
Ово су заповести које је Господ дао Мојсију за Израиљце на Синајској гори.
