2. Књига дневника.
21.
Кад се Јосафат упокојио са својим прецима, сахранили су га с његовим прецима у Давидовом граду. На његово место се зацарио његов син Јорам. 
Његова браћа, Јосафатови синови, су били Азарија, Јехило, Захарија, Азарија, Михаило и Сефатија – сви деца Јосафата, израиљског цара. 
Отац им је дао многе дарове: сребро, злато, драгоцености, заједно са Јудиним утврђеним градовима. А царство је дао Јораму, свом првенцу. 
Јорам се издигао над царством свог оца, осилио се и мачем побио сву своју браћу и неке од главара Израиља. 
Тридесет две године је било Јораму кад се зацарио, а владао је осам година у Јерусалиму. 
Он је ишао стопама израиљских царева, као што је чинио дом Ахавов, јер му је Ахавова ћерка била жена. Чинио је што је зло у очима Господњим. 
Ипак, Господ није хтео да уништи Давидов дом због савеза који је склопио са Давидом, пошто му је обећао да ће дати светиљку његовим потомцима довека. 
У његове дане се Едом побунио против Јуде, па је поставио цара над собом. 
Јорам је отишао са својим заповедницима, са свим бојним колима. Устао је ноћу и напао Едомце, који су опколили њега и заповеднике бојних кола. 
Тако се Едом отргао од Јуде све до данас. У то време се побунила и Ливна против његове власти, јер је заборавио Господа, Бога својих отаца. 
Такође, подигао је узвишице у брдима Јуде, учинио да се становници Јерусалима одају блуду, а и Јуду је завео. 
Тада му је дошло писмо пророка Илије с поруком: „Говори Господ, Бог твог претка Давида: ’Зато што ниси следио путеве свог оца Јосафата и путеве Јудиног цара Асе, 
него си следио путеве царева израиљских; зато што си учинио да се становници Јуде и Јерусалима одају блуду, као што је чинио дом Ахавов; зато што си побио боље од себе, своју браћу из очевог дома; 
ево, Господ ће ударити великим злом твоје жене, твоје синове и сву твоју имовину, 
а тебе тешком болести црева, док ти дан по дан сва црева од болести не исцуре.’“ 
И подиже Господ на Јорама дух у Филистејцима и Арапима који живе поред Кушана. 
Они су напали Јуду, провалили у њу и похарали сву имовину која се нашла у царевом двору, његове синове и жене, тако да му није остао ниједан син осим најмлађег Јоахаза. 
После тога Господ га је ударио болешћу црева којој није било лека. 
Тако су пролазили дани све док му након две године црева нису исцурила од болести. Умро је у тешким мукама. Ипак, народ није за њим погребно палио као што је палио за његовим прецима. 
Имао је тридесет две године када се зацарио а осам година је владао у Јерусалиму. Нико није жалио за њим. Народ га је сахранио у Давидовом граду али не и у царским гробницама. 
