Лука.
14.
Једне суботе је Исус дошао у кућу једног од водећих фарисеја на обед. Окупљени су пажљиво мотрили на њега. 
Уто неки човек који је патио од водене болести стаде пред Исуса. 
Исус упита зналце Светог писма и фарисеје: „Да ли је допуштено лечити суботом или не?“ 
Они су ћутали. Исус прихвати човека, исцели га и пусти га да иде. 
А њима рече: „Ако некоме од вас син или во упадне у бунар, зар га неће одмах извадити и у суботу?“ 
На то нису могли да му одговоре. 
Исус је приметио да су неки гости бирали почасна места, па им је испричао причу: 
„Кад те неко позове на свадбу, немој да седнеш у прочеље, јер домаћин може да позове неког ко је угледнији од тебе. 
Тада ће он, који је позвао и тебе и њега, доћи и рећи: ’Уступи му место.’ Онда ћеш постиђен заузети последње место. 
Него, ако те позову, иди и заузми последње место. Тада ће онај који те је позвао, доћи и рећи: ’Пријатељу, помакни се на више.’ Тако ћеш бити почашћен пред свима који с тобом седе за столом. 
Јер, свако ко се узноси, биће понижен, а ко се понизи, биће узвишен.“ 
А домаћину рече: „Кад приређујеш ручак или вечеру, не позивај пријатеље, ни браћу, ни родбину, ни богате суседе, јер би они могли да позову тебе и тако ти узврате. 
Него, кад приређујеш гозбу, позови сиромахе, богаље, хроме, слепе. 
Тада ћеш бити блажен, јер не могу да ти узврате, а Бог ће ти узвратити приликом васкрсења праведних.“ 
А један од гостију, када је то чуо, рече му: „Блажени су они који ће бити за трпезом у Царству Божијем!“ 
Исус му рече: „Неки човек је приредио велику гозбу и позвао много људи. 
Кад је било време да гозба почне, послао је свога слугу да каже званицама: ’Дођите, све је већ приправљено.’ 
Али, сви од реда почну да се изговарају. Први му рече: ’Купио сам њиву, па морам да идем да је видим. Молим те, прими моје извињење.’ 
Други рече: ’Купио сам пет јармова волова, па идем да видим ваљају ли. Молим те, прими моје извињење.’ 
Трећи рече: ’Оженио сам се, те зато не могу да дођем.’ 
Слуга се врати и јави то своме господару. Господар се на то разгневи и рече своме слузи: ’Брзо иди на градске улице и пролазе и доведи овамо сиромахе, богаље, слепе и хроме.’ 
Слуга се ускоро врати и рече: ’Господару, твоја наредба је извршена, али још увек има места.’ 
Тада господар рече слузи: ’Изађи на путеве и међе, па натерај људе да дођу, да ми се напуни кућа. 
Кажем вам да ниједан од оних људи који су били позвани неће окусити моје вечере.’“ 
Једном, док је велико мноштво народа путовало с Исусом, он се окрену према њима и рече им: 
„Ко долази к мени, а није му омрзао његов отац и мајка, жена и деца, браћа и сестре, па и сопствени живот, не може да буде мој ученик. 
Ко не носи свој крст и не следи ме, не може да буде мој ученик. 
Ако неко од вас хоће да зида кулу, он прво седне и прорачуна колики ће бити трошак, да види има ли довољно да заврши. 
У противном, поставиће темељ, а неће моћи да доврши градњу. Сви који то виде, ругаће му се 
и говорити: ’Овај човек је почео да зида, а није могао да заврши!’ 
Или који цар иде у рат против другог цара, а да прво не седне и размотри може ли да се са десет хиљада војника одупре ономе који иде на њега са двадесет хиљада? 
Ако не може, послаће изасланике моћнијем цару док је овај још далеко, да разговарају о миру. 
Према томе, сваки од вас ко се не одрекне свега што има, не може да буде мој ученик. 
Со је добра, али ако изгуби сланоћу, чиме ли ће је повратити? 
Није ни за земљу, ни за ђубриво, него је избацују напоље. Ко има уши, нека слуша!“ 
