1. Књига Самуилова.
16.
Господ рече Самуилу: „Докле ћеш жалити за Саулом кад сам га ја одбацио као цара над Израиљем? Напуни уљем свој рог и пођи; шаљем те к Јесеју у Витлејем, јер сам изабрао за цара једног од његових синова.“ 
Самуило упита: „Како да идем? Саул ће ме убити ако чује.“ Господ рече: „Поведи са собом једну јуницу, па реци: ’Дошао сам да принесем Господу жртву.’ 
Затим позови Јесеја на жртву, а ја ћу ти обзнанити шта даље да чиниш. Помазаћеш ми онога кога ти покажем.“ 
Самуило је учинио што му је Господ рекао, па је отишао у Витлејем. Дрхтећи од страха градске старешине су му пошле у сусрет. Упитали су га: „Долазиш ли у миру?“ 
Он одговори: „Да, у миру. Дошао сам да принесем жртву Господу. Зато се посветите и дођите са мном на приношење жртве.“ Посветио је и Јесеја и његове синове и позвао их на приношење жртве. 
Кад су дошли, Самуило је видео Елијава и помислио: „Јамачно пред Господом стоји његов помазаник!“ 
Али Господ рече Самуилу: „Не гледај на његов изглед и на висину његовог раста, јер сам га одбацио. Господ не гледа као што човек гледа. Човек гледа на спољашњост, а Господ гледа на срце.“ 
Јесеј позва Авинадава и доведе га пред Самуила, а он рече: „Господ није изабрао ни овога.“ 
Јесеј је, затим, довео Шаму, али Самуило рече: „Ни овога Господ није изабрао.“ 
Јесеј је довео свих седам синова пред Самуила, али Самуило рече Јесеју: „Господ није изабрао ни једног од ових.“ 
Самуило упита Јесеја: „Јесу ли то сви младићи?“ Јесеј одговори: „Остао је још најмлађи. Ено га, чува овце.“ Самуило рече Јесеју: „Пошаљи по њега, јер нећемо седати за сто док он не дође.“ 
Јесеј посла по њега и доведе га. Момак је био румених образа, лепих очију и лепог изгледа. Господ рече: „Устани и помажи га: то је тај!“ 
Самуило је узео рог с уљем и помазао га усред његове браће. Дух Господњи је обузео Давида од тог дана. Затим је Самуило устао и вратио се у Раму. 
Дух Господњи је одступио од Саула, а један зао дух послан од Господа је почео да га спопада. 
Саулове слуге су му рекле: „Види, спопада те зли дух послан од Господа. 
Нек наш господар дозволи својим слугама да потраже човека који уме да свира лиру. Кад год зли дух од Господа навали на тебе, он ће засвирати на њој, па ће ти бити боље.“ 
Саул рече својим слугама: „Идите и потражите човека који уме добро да свира и доведите га к мени.“ 
Један од слугу рече: „Ево, видео сам сина Јесеја из Витлејема. Он уме да свира, храбар је јунак и ратник, разборит је у говору и наочит, и Господ је с њим.“ 
Саул посла гласнике Јесеју и поручи: „Пошаљи ми свога сина Давида који је код стада.“ 
Јесеј је узео једног магарца и ставио на њега хлеба, мешину вина и једно јаре, па је то послао Саулу по Давиду. 
Тако је Давид дошао к Саулу и ступио у његову службу. Саул га је веома заволео, те је Давид постао његов штитоноша. 
Затим је Саул поручио Јесеју: „Нека Давид остане код мене јер је стекао моју наклоност.“ 
И кад год би зли дух спопао Саула, Давид би узимао лиру и свирао. Тада би се Саул смирио и било би му боље. 
