Књига пророка Исаије.
1.
Виђење Исаије сина Амоцова, што је за Јуду и Јерусалим видео у време Јудиних царева: Озије, Јотама, Ахаза и Језекије. 
Чујте, небеса! Слушај, земљо, јер говори Господ: „Синове сам васпитао и подигао, а они се одметнуше од мене. 
Во познаје власника својега и магарац јасле господара својега. Израиљ не зна; народ мој не разуме!“ 
Јао, грешнога ли пука, народа огрезлог у кривици, потомака злочиначких, синова покварењачких! Господа су оставили; Светитеља Израиљевог презрели, леђа му окренули. 
Где још да ударим, одметници тврдокорни? Сва је глава болна и све срце изнемогло; 
од пете до главе здравог места нема, него су убоји и модрице и ране отворене; очишћене нису, у завојима нису, уљем заблажене нису. 
Опустошена вам је земља, огањ вам је градове попалио, ваше њиве пред вама харају туђинци. Пустош је као кад опустоше туђинци. 
Остављена је ћерка сионска као сеница у винограду, као колиба у градини за краставце, као град под опсадом. 
Да нам Господ над војскама није оставио остатка, као Содома били бисмо, слични Гомори били бисмо. 
Реч Господњу чујте, главари содомски! Закон Бога нашег послушајте, народе гоморски! 
„Шта ли ће мени мноштво жртава ваших? – говори Господ. Сит сам овнујских свеспалница и наслага лојних са телади гојних. И крв од бикова и јагањаца и јараца не мили се мени. 
Кад долазите да ми се покажете, ко то тражи од вас да по мојим предворјима трупкате? 
Не умножавајте безвредне приносе, кађење на које се гадим; младине и суботе, сазивање сазива, не подносим зле свечаности. 
Младине ваше и празнике, то мрзи душа моја, то је терет за ме, додија ми подносити. 
Кад за молитву ширите руке своје, ја од вас одвраћам очи своје; и кад продужујете молитву, ја вас не слушам. Ваше су руке огрезле у крви. 
Оперите себе, очистите себе. Уклоните злоћу дела ваших испред очију мојих. Престаните зло чинити, 
учите се добро чинити: тежите праву, ублажите угњетавање, дајте права сиротињи, парничите се у корист удовице. 
Затим дођите да расправљамо – говори Господ – буду ли греси ваши као скерлет, постаће бели као снег; буду ли црвени као пурпур, постаће као вуна. 
Ако будете вољни и послушате, добра земаљска јешћете. 
А ако одбаците и буните се, мач ће вас прогутати – јер уста Господња рекоше.“ 
Како се претвори у блудницу верна насеобина! Била је пуна правичности, у њој је боравила правда, а сада су убице. 
Твоје је сребро као згура постало. Твоје пиће се разводнило. 
Твоји главари су се одметнули, с крадљивцима другови су постали. Сваки се граби за мито и хрли за поклонима. Право сиротињи они ускраћују; удовичина парница до њих не досеже. 
Зато говори Господар, Господ над војскама, Силни Израиљев: „Ах, кад се искалим на противницима и кад се осветим непријатељима! 
Кад руку на тебе испружим, да лужином згуру твоју очистим, да из тебе онечишћења уклоним. 
Па ти судије опет поставим као некад, саветнике као од давнина, те да те прозову ’Град праведности’, ’Верна насеобина.’“ 
Правда ће откупити Сион, и праведност покајнике његове; 
а преступници и грешници заједно ће се скршити и они који напуштају Господа погинуће. 
„Због племенитог дрвећа ће се стидети, зато што их славите; и због лугова ћете се црвенети, зато што сте их изабрали. 
Ви ћете бити слични храсту, с лишћем што се на њему суши. Налик лугу у ком воде нема. 
И скривено благо ће бити као кучина, и онај ко га начини као варница – обоје ће заједно изгорети, а нико неће гасити.“ 
