Књига Исуса Навина.
19.
Други жреб је изашао за Симеуна, за племе синова Симеунових по њиховим породицама. Њихово наследство било је усред наследства синова Јудиних. 
Њима је припала у наследство: Вир-Савеја, Сева и Молада; 
Асар-Суал, Вала и Асем; 
Елтолад, Ветул и Орма; 
Сиклаг, Вет-Маркавот и Асар-Суса; 
Вет-Леваот и Саруен: тринаест градова са својим селима. 
Затим Ајин, Римон, Етер, Асан: четири града са својим селима 
и сва села око ових градова све до Валат-Вира и Рамат-Негева. То је наследство племена синова Симеунових по својим породицама. 
Наследство синова Симеунових било је узето од земље Јудиног племена, зато што је део додељен синовима Јудиним био превелики за њих. Тако су синови Симеунови примили свој део у наследство усред њихове баштине. 
Трећи жреб је изашао за синове Завулонове, по њиховим породицама. Подручје њиховог наследства простирало се до Сарида. 
Граница им се на запад пењала ка Мареали и дотицала Давасет и допирала до Потока насупрот Јокнеама. 
Онда је заокретала од Сарида према истоку сунца ка граници Кислот-Тавора, излазила на Даврат, и успињала се ка Јафији. 
Одатле је ишла ка истоку сунца ка Гат-Еферу, Ет-Кацину, излазила на Римон и заокретала ка Неи. 
Граница је онда скретала на север према Анатону и завршавала у долини Јефтаилу, 
са Кататом, Налалом, Симроном, Идалом, и Витлејемом: дванаест градова са својим селима. 
Ови градови са својим селима – то је наследство синова Завулонових по њиховим породицама. 
Четврти жреб је изашао за Исахара, за синове Исахарове по њиховим породицама. 
Њихова граница је обухватала: Језраел, Кислот, Сунем; 
Аферајим, Сеон, Анахарат; 
Равит, Кисон, Авес; 
Ремет, Ен-Ганим, Ен-Аду и Вет-Фасис. 
Граница је, затим, дотицала Тавор, Сахасиму, Вет-Семес и завршавала код Јордана: шеснаест градова са својим селима. 
Ови градови са својим селима – то је наследство племена синова Исахарових по њиховим породицама. 
Пети жреб је изашао за племе синова Асирових по њиховим породицама. 
Њихова граница обухватала је: Хелкату, Алију, Ветену, Ахсафу; 
Аламелеху, Амаду и Мисалу. Граница је дотицала Кармил са запада, и Сихор-Ливнат. 
Затим је скретала на исток према Вет-Дагону и допирала до Завулона и долине Јефтаила на северу, те до Вет-Емека и Наила, и избијала на Кавул с лева, 
а онда настављала ка Еврону, Реову, Амону и Кани све до Великог Сидона. 
Граница је затим завијала ка Рами до утврђеног града Тира, заокретала ка Оси и излазила на море. Обухватала је Мехевел и Ахзив, 
Уму, Афек и Реов: двадесет два града са својим селима. 
Ови градови са својим селима – то је наследство племена синова Асирових по својим породицама. 
Шести жреб је изашао за синове Нефталимове по њиховим породицама. 
Граница им је ишла од Елафа, и од храста у Цананиму, од Адами-Некева, Јавнила до Лакума и завршавала код Јордана. 
Затим је граница окретала на запад к Азнат-Тавору и одатле излазила на Хукок, и допирала до Завулона с југа, до Асира са запада, и до Јуде на Јордану с истока. 
Ово су утврђени градови: Сидим, Сер, Амат, Ракат, Хинерет; 
Адама, Рама, Асор; 
Кедес, Едрајин, Ен-Асор; 
Ирон, Мигдал-Ел, Орем, Вет-Анат, и Вет-Семес: деветнаест градова са својим селима. 
Ови градови са својим селима – то је наследство племена синова Нефталимових. 
Седми жреб је изашао за племе синова Данових по њиховим породицама. 
Граница њиховог наследства обухватала је: Сараја, Естаол, Ир-Семес, 
Салавин, Ајалон, Јетла, 
Елон, Тимна, Акарон, 
Елтекон, Гиветон, Валат, 
Јуд, Вени-Варак, Гат-Римон, 
Ме-Јаркон и Ракон с подручјем насупрот Јопе. 
Али, подручје синова Данових било је претесно за њих; зато се дигну синови Данови, нападну Лесем и освоје га, а становништво побију оштрицом мача. Град запоседну и населе се у њему. Лесем су прозвали Дан, по имену свога оца, Дана. 
Ови градови са својим селима – то је наследство племена синова Данових по њиховим породицама. 
Када су завршили деобу земље у наследство по њеним подручјима, Израиљци дадоше Исусу, сину Навиновом, наследство међу собом. 
По наредби Господњој дали су му град који је тражио: Тимнат-Серах у Јефремовој гори. Он је град обновио и населио се у њему. 
То су наследства која су свештеник Елеазар, Исус, син Навинов, и родовски главари поделили израиљским племенима, у Силому, пред Господом, на вратима Шатора од састанка. Тако су завршили деобу земље. 
