Лука.
19.
Исус је ушао у Јерихон и пролазио градом. 
Ту је живео неки човек по имену Закхеј. Он је био главар порезнички и уз то веома богат. 
Трудио се да види ко је Исус, али није могао од народа, јер је био низак растом. 
Он зато потрчи напред и попне се на дивљу смокву да га види, јер је требало да Исус прође тим путем. 
Кад је Исус дошао до тог места, погледао је горе и рекао му: „Закхеју, брзо сиђи! Данас треба да останем у твојој кући.“ 
Закхеј брзо сиђе, па га радосно прими к себи. 
Сви који су то видели, почели су да негодују: „Дошао је у госте једном грешнику!“ 
Но, Закхеј устаде и рече Господу: „Ево, Господе, половину своје имовине поклањам сиромасима. А ако сам некога у чему преварио, вратићу четвероструко.“ 
Исус рече: „Данас је дошло спасење овој кући, јер је и овај човек потомак Аврахамов. 
Наиме, Син Човечији је дошао да тражи и спасе изгубљене.“ 
Онима који су слушали ово, Исус је испричао још једну причу. Био је, наиме, близу Јерусалима и народ је мислио да ће се Царство Божије појавити одмах. 
Исус рече: „Неки човек племићког порекла отпутује у далеку земљу да прими у наследство царство и да се врати. 
Позвао је својих десет слугу, дао им десет златника, и рекао им: ’Тргујте док се не вратим.’ 
Али његови суграђани су га мрзели, па су за њим послали изасланике да поруче: ’Нећемо да тај човек влада над нама!’ 
Кад је примио у наследство царство, човек се вратио. Одмах је послао по оне слуге којима је дао новац, да види шта је који зарадио. 
Први дође и рече: ’Господару, твој златник је зарадио још десет златника.’ 
Господар рече: ’Одлично, добри слуго! Пошто си био веран у најмањем, ево ти власт над десет градова.’ 
Дође и други и рече: ’Господару, твој златник је зарадио још пет златника.’ 
Господар и овоме рече: ’Ти владај над пет градова.’ 
Дође и трећи и рече: ’Господару, ево твога златника који сам сачувао у марами. 
Плашио сам те се, јер си тежак човек. Узимаш што ниси оставио и жањеш где ниси посејао.’ 
Господар му рече: ’Зли слуго, судићу ти по твојим речима! Ти си знао да сам тежак човек, да узимам што нисам оставио и жањем где нисам посејао? 
Зашто ниси дао мој новац у мењачницу? Ја бих га по повратку подигао с каматом.’ 
Онда рече присутнима: ’Узмите му златник и дајте ономе што има десет златника.’ 
Они му рекоше: ’Господару, он већ има десет златника!’ 
Господар одговори: ’Кажем вам да ће се дати свакоме који има, а узеће се од онога који нема. 
А оне моје непријатеље, који нису хтели да ја владам над њима, доведите овамо и погубите их преда мном.’“ 
Кад је ово испричао, Исус је кренуо даље, настављајући према Јерусалиму. 
Када је био близу Витфаге и Витаније, код горе што се зове Маслинска, послао је двојицу ученика, 
рекавши им: „Идите у село које је пред вама. Кад уђете у њега, наћи ћете привезано магаре, које нико никад није јахао. Одвежите га и доведите. 
Ако вас неко упита: ’Зашто га одвезујете?’, ви му реците: ’Господу је потребно.’“ 
Послани оду и нађу онако како им је било речено. 
Док су одвезивали магаре, упиташе их власници: „Зашто одвезујете магаре?“ 
Они одговорише: „Господу треба.“ 
Довели су магаре, пребацили своје огртаче преко њега и посадили Исуса на њ. 
Док је улазио у Јерусалим, народ је простирао своје огртаче по путу. 
Кад су дошли близу обронка Маслинске горе, са кога се силази у Јерусалим, све мноштво Исусових ученика поче да хвали Бога за сва чуда које су видели. Радовали су се и гласно узвикивали: 
„Благословен Цар који долази у име Господње! Мир на небу и слава на висини!“ 
А неки фарисеји из гомиле рекоше: „Учитељу, забрани својим ученицима да то чине!“ 
Исус им одговори: „Кажем вам: ако они ућуте, камење ће викати.“ 
Када је дошао још ближе, угледао је град и заплакао над њим, 
говорећи: „О, граде, када би бар у овај дан схватио шта ти доноси мир! Ипак, ти то сада не можеш да видиш. 
Јер доћи ће дани, када ће твоји непријатељи подићи опкопе око тебе, опколиће те и навалити на тебе. 
Сравниће са земљом и тебе и твоје становништво, и неће оставити ни камен на камену, јер ниси спознао време када је Бог дошао к теби.“ 
Када је ушао у храм, почео је да истерује оне који су продавали. 
Рекао им је: „Написано је: ’Мој Дом биће Дом за молитву’, а ви сте од њега направили разбојничку пећину!“ 
Сваког дана је поучавао у храму. Међутим, водећи свештеници и зналци Светог писма, заједно са народним главарима, гледали су да га убију. 
Ипак, нису могли да нађу начина како да то учине, јер га је сав народ с великом пажњом слушао. 
