2. Књига о царевима.
15.
У двадесет седмој години Јеровоама, цара израиљског, Азарија, син Амасијин, је постао цар Јуде. 
Било му је шеснаест година кад је постао цар, а владао је педесет две године у Јерусалиму. Мајка му се звала Јехолија из Јерусалима. 
Чинио је што је праведно у очима Господњим, све како је чинио и његов отац Амасија. 
Ипак, узвишице нису биле уклоњене; народ је још увек приносио жртве и кадио на узвишицама. 
Али Господ је ударио цара, па је био губавац до своје смрти. Живео је у одвојеној кући, док је царев син Јотам био над двором и управљао народом и земљом. 
Остала Азаријина дела, и све што је учинио, није ли то записано у Књизи дневника царева Јудиних? 
Азарија се упокојио са својим прецима, па су га сахранили са његовим прецима у Давидовом граду. На његово место се зацарио његов син Јотам. 
Тридесет седме године Азарије, цара Јудиног, зацарио се Захарија, син Јеровоамов, над Израиљем у Самарији. Царевао је шест месеци. 
Он је чинио што је зло у очима Господњим, као што су чинили његови преци. Није се одвратио од греха Јеровоама, сина Наватова, којима је наводио Израиљ на грех. 
Али против њега је сковао заверу Салум, син Јависов. Он га је напао и убио пред народом, те се зацарио на његово место. 
Остала Захаријина дела су записана у Књизи дневника царева израиљских. 
То је било оно што је Господ рекао Јују: „Твоји ће синови седети на Израиљевом престолу до четвртог колена.“ Тако је и било. 
Салум, син Јависов, се зацарио у тридесет деветој години Озије, цара Јудиног. Владао је један месец у Самарији. 
Међутим, Менајим, син Гадијев из Терсе се дигао и дошао у Самарију, напао Салума, сина Јависовог, убио га, па се зацарио на његово место. 
Остала Салумова дела, и како је сковао заверу, записана су у Књизи дневника царева израиљских. 
У то време је Менајим из Терсе напао Тапсу и свакога у њој и њеној околини, јер се нису предали. Побио је све живо, а трудне жене је распорио. 
У тридесет деветој години Азарије, цара Јудиног, зацарио се Менајим, син Гадијев, над Израиљем. Владао је десет година у Самарији. 
Чинио је што је зло у очима Господњим. Није се одвратио од греха Јеровоама, сина Наватовог, којима је наводио на грех Израиљ, свега свога века. 
Затим је Фул, цар асирски, напао земљу, а Менајим је дао Фулу хиљаду таланата сребра, да би му помогао да ојача своју царску власт. 
Менајим је наметнуо порез Израиљу: сваки имућни човек је морао да плати педесет шекела сребра асирском цару. Тако се асирски цар повукао, и није остао у земљи. 
Остала Менајимова дела, и све што је урадио, није ли то записано у Књизи дневника царева израиљских? 
Кад се Менајим упокојио са својим прецима, на његово место се зацарио његов син Факија. 
У педесетој години Азарије, цара Јудиног, Менајимов син Факија је почео да влада над Израиљем у Самарији. Владао је две године. 
Чинио је што је зло у очима Господњим; није се одвратио од греха Јеровоама, сина Наватова, којима је наводио на грех Израиљ. 
Против њега се уротио његов војни заповедник Фекај, син Ремалијин, и напао га у Самарији, у тврђави царевог двора, заједно са Арговом и Аријем. С њим је било и педесет Галађана. Он га је убио и зацарио се на његово место. 
Остала Факијина дела и све што је учинио, записано је у Књизи дневника царева израиљских. 
У педесет другој години Азарије цара Јудиног, почео је да влада Фекај, син Ремалијин, над Израиљем у Самарији. Владао је двадесет година. 
Чинио је што је зло у очима Господњим; није се одвратио од греха Јеровоама, сина Наватова, којима је наводио на грех Израиљ. 
У време Фекаја, цара израиљског, дошао је Тиглат-Пилесер, цар асирски, и освојио Ијон, Авел Вет-Маху, Јанох, Кедес, Асор, Галад и Галилеју, сву Нефталимову земљу, па је преселио народ у Асирију. 
Тада је Осија, син Илин, сковао заверу против Фекаја, сина Ремалијиног, напао га и убио. Он се зацарио на његово место у двадесетој години Јотама, сина Озијиног. 
Остала Фекајева дела и све што је учинио, записано је у Књизи дневника царева израиљских. 
У другој години Фекаја, сина Ремалијиног, цара израиљског, над Јудом се зацарио Јотам, син Озијин. 
Било му је двадесет пет година кад је почео да влада, а владао је шеснаест година у Јерусалиму. Мајка му се звала Јеруса, ћерка Садокова. 
Чинио је што је добро у очима Господњим, све онако како је чинио његов отац Озија. 
Ипак, узвишице нису биле уклоњене; народ је још увек приносио жртве и кадио на узвишицама. Он је изградио Горња врата Дома Господњег. 
Остала Јотамова дела, и оно што је учинио, није ли то записано у Књизи дневника Јудиних царева? 
У оно време је Господ почео да подиже Ресина, цара Арама, и Фекаја, сина Ремалијиног, на Јуду. 
Кад се Јотам упокојио са својим прецима, сахранили су га са његовим прецима у граду његовог праоца Давида. На његово место се зацарио његов син Ахаз. 
