Књига пророка Исаије.
62.
Сиона ради ућутати нећу и због Јерусалима одмора ми нема, док његова праведност као бљесак не сине, и спасење његово као буктиња се не разбукти. 
И пуци ће видети праведност твоју, сви цареви славу твоју. А тебе ће новим именом назвати, како то буду уста Господња одредила. 
И бићеш венац блистави у Господњој руци, и турбан царски на длану Бога својега. 
Више ти се неће говорити: „Остављена“, нити ће се земљи твојој говорити: „Опустошена“, него ће те звати: „Милина моја“, а земљу твоју: „Удата“. Јер ћеш Господу милина бити, и земља ће твоја мужа имати. 
Јер као што се младић жени девицом, твој Саздатељ ће се оженити тобом, и као што се женик весели невести, веселиће се теби Бог твој. 
По зидовима твојим, Јерусалиме, стражаре сам распоредио. По цео дан и по целу ноћ они неће заћутати никако. Они подсећају Господа, њима починка нема. 
Не дајте му да почине док не учврсти и устроји Јерусалим, да он буде земљи на похвалу. 
Заклео се Господ десницом својом и снажном мишицом својом: „Више неће дати жито твоје да га једу непријатељи твоји, ни да синови туђински пију твоје вино на чему си се ти трудио. 
Него који су га жели, ти ће га и јести, Господа хвалиће; и који су га брали, ти ће га и пити у предворју мојега Светилишта.“ 
Прођите! Прођите кроз вратнице! Поравнајте народу пут! Насипајте! Насипајте друм! Уклоните камење! Подигните народима знамење! 
Ево, Господ се гласи до земљиних крајева: „Реците ћерки сионској: ’Ево, Спас твој долази. Ево с њим је плата његова, испред њега најамнина његова.’“ 
Они ће се звати: „Свети народ“, „Откупљени Господом“, а тебе ће звати: „Тражени“, „Град неостављени“. 
