5. Мојсијева.
34.
С моавских пољана, Мојсије се попео на брдо Навав, на врхунац Фасге, насупрот Јерихону. Одатле му је Господ дао да види целу земљу: Галад све до Дана, 
цело Нефталимово подручје, земљу Јефремову и Манасијину, сву Јудину земљу до Западног мора, 
Негев са околином Јерихонске долине, и Палмов град до Соара. 
Господ му рече: „Ово је земља за коју сам се заклео Аврахаму, Исаку и Јакову, рекавши: ’Твоме потомству ћу је дати.’ Теби сам дозволио да је видиш својим очима, али тамо нећеш ући.“ 
Мојсије, слуга Господњи, умре тамо, у земљи моавској, по речи Господњој. 
Он га је сахранио тамо, у долини, у земљи моавској, насупрот Вет-Фегору. До дана данашњег нико није сазнао где је његов гроб. 
Мојсију је било стотину двадесет година кад је умро. Око му није ослабило, нити га је снага напустила. 
Израиљци су тридесет дана оплакивали Мојсија на моавским пољанама. Тако су се завршили дани оплакивања и жаљења за Мојсијем. 
Исус, син Навинов, је био испуњен духом мудрости јер је Мојсије положио своје руке на њега. Израиљци су га слушали и чинили како је Господ заповедио Мојсију. 
У Израиљу се више није појавио пророк као Мојсије, кога је Господ познавао лицем у лице. 
Њега је Господ послао у Египат да учини све оне знакове и чудеса против фараона, његових дворана и целе његове земље, 
путем његове моћне руке и страшних дела, које је Мојсије учинио на очи целог Израиља.
