Трећа посланица Јованова.
1.
Од старешине, вољеном Гају, кога истински волим. 
Вољени мој, молим се да ти у свему буде добро, и да те здравље служи, као што је твојој души добро. 
Веома сам се обрадовао када су нека браћа дошла и потврдила ми да си веран истини, као што увек и живиш по њој. 
За мене нема веће радости од оне када чујем да моја деца по истини живе. 
Вољени мој, верно поступаш у ономе што чиниш за браћу, чак и за оне који су странци. 
Они су посведочили пред црквом о твојој љубави. Добро ћеш учинити ако их опремљене пошаљеш на пут како је достојно Бога. 
Јер они су ради његовог имена кренули на пут, и не примају ништа од незнабожаца. 
Према томе, ми смо дужни да прихватамо такве људе, да бисмо били сарадници истине. 
Писао сам нешто и цркви, али нас не прима Диотреф, који хоће да буде први међу њима. 
Зато ћу га, када будем дошао, подсетити на оно што чини, те како нас клевеће злобним речима. И то му није довољно; шта више, он не прима браћу, те брани онима који би то хтели и искључује их из цркве. 
Вољени мој, не угледај се на зло, него на добро. Ко добро чини, од Бога је, а ко чини зло, никада није видео Бога. 
Што се тиче Димитрија, за њега су сви дали добро сведочанство, па и сама истина сведочи похвално о њему. И ми сведочимо, па знаш да је наше сведочанство истинито. 
Много тога бих имао да ти саопштим, али то нећу учинити пером и мастилом, 
но се надам да ћу те ускоро видети, па ћемо усмено разговарати. 
Мир са тобом! Поздрављају те пријатељи. И ти поздрави пријатеље, сваког поименце.
