Псалм.
71.
У теби је уточиште моје, Господе; о, да се никад не постидим. 
Ослободи ме по својој праведности и избави ме, пригни ухо своје к мени и спаси ме. 
Буди ми стена пребивалишта којој увек долазим; спасење моје ти си заповедио, јер си моја стена и тврђава. 
Избави ме, Боже мој, из руке зликовачке, од руке преступника и окрутнога. 
Јер, ти си моја нада, о, Боже Господе, поуздање си ми од младости моје. 
На тебе се ослањам од утробе, из крила мајке моје си ме извукао; славићу те непрестано. 
Попут знака постао сам многима, а ти си ми уточиште јако. 
Уста си ми славом својом испунио и красотом својом од јутра до сутра. 
Не одбаци ме у доба старости, кад ми снага клоне не заборави ме. 
Јер о мени говоре противници моји, они што ми живот вребају заједно се саветују. 
Кажу: „Бог је њега оставио! Гоните га, ухватите, јер избавитеља нема!“ 
Боже, од мене се не удаљуј! О, мој Боже, пожури ми у помоћ! 
Нека се постиде и нека пропадну тужитељи моје душе; и презир и брука нек покрију оне који ми о глави раде. 
А ја ћу увек да се надам, све више и више славићу те. 
Уста ће моја о праведности твојој да говоре, о делима твог спасења од јутра до сутра, јер им броја не знам. 
У моћним делима Бога Господа ја ћу доћи, твоју праведност ћу спомињати, само твоју. 
Од младости моје, Боже, ти си ме учио; и чудеса твоја досад јављао сам. 
Чак и када остарим и оседим, Боже, не остављај ме, док ти силу не објавим нараштају новом; силу твоју сваком што долази. 
Праведност је твоја, Боже, до висина, велика си дела учинио; ко је попут тебе, Боже? 
Ти – дао си да гледам многе невоље и муке – ти ћеш ми опет обновити живот; из дубина земље подићеш ме опет. 
Ти ојачај достојанство моје и поново утеши ме. 
И ја ћу харфом да те хвалим због верности твоје; Боже мој, свираћу ти на лири, Светитељу Израиљев. 
Клицаће радосно усне моје, јер ћу ти свирати, и душа моја што си је откупио. 
И мој ће језик од јутра до сутра причати о твојој праведности; јер ће се постидети, јер ће се осрамотити ти што ми о глави раде. 
