Књига пророка Исаије.
29.
„Тешко Арилу, Арилу, граду што га опколи Давид. Нека се година за годином ниже, нека се празници изређају, 
онда ћу притиснути Арил: и биће туга и жалост, и мени ће бити као Арилу; 
опколићу те унаоколо, око тебе опкопаћу ровове, против тебе подићи насипе. 
Оборен ћеш бити и са земље говорити, речју пригушеном из прашине казивати, и глас ће ти бити из земље, као призивач духова беседу ћеш из прашине шаптати. 
И мноштво ће туђинаца твојих бити као ситан прах, и руља насилника као плева развејана; и биће изненада, одједном, 
походиће те Господ над војскама грмљавином и трусом и буком великом, и олујом и пламеном разбукталим што прождире. 
Виђење ноћно биће као сан: мноштво свих народа што против Арила војују, и свих оних који на њ завојштише и на тврђаве његове и који га притеснише. 
Биће као кад гладан сања, и гле, он једе и пробуди се празна желуца; и као кад жедан сања, и гле, он пије, и пробуди се, и гле, изнемогао и сува грла. Тако ће се догодити мноштву свих народа који војују против горе Сион.“ 
Станите и запањите се! Ослепите и обневидите! Пијани су, али не од вина; и посрћу, али не од препеченице. 
Господ је на вас излио дубоки сан, и затворио је очи ваше – пророке, и застро је главе ваше – видеоце. 
Зато ће свако ваше виђење бити као речи у запечаћеном свитку. Дају неком ко зна да чита и кажу: „Хајде, читај ово!“ Он ће одговорити: „Не могу зато што је запечаћено.“ 
Онда дају неком ко не зна да чита и кажу му: „Хајде, читај то!“ Он ће одговорити: „Не знам да читам.“ 
Господар је рекао: „Зато што овај народ приступа устима, и част ми одаје уснама, а срце му је од мене далеко, и њихова је побожност научена заповест људска; 
зато ћу, ево, и надаље с народом овим чуда чинити, чуда и само чуда; те ће пропасти мудрост мудраца његових, и сакриће се умност умника његових.“ 
Тешко онима који се по дубинама крију од Господа да би сакрили намере, и који у тмини делују и зборе: „Ко нас види и ко нас познаје?“ 
Колико сте ви наопаки! Цени ли се глина као грнчар, па да производ рекне свом произвођачу: „Није ме он начинио!“? Или лонац да рекне грнчару: „Он не разазнаје?“ 
Неће ли се Ливан ускоро у Кармил претворити, а Кармил као шума рачунати? 
И глуви ће у онај дан слушати речи из књиге. И из мрака и таме очи слепих ће прогледати. 
И опет ће се понизни радовати у Господу, најбеднији ће клицати Светитељу Израиљеву, 
јер насилник ће ишчезнути, и подсмевач ће нестати, и сви који вребају на зло биће истребљени: 
који друге на грех речју наводе, који поротнику код вратница замку постављају, под лажном оптужбом и без разлога праведника руше. 
Зато говори Господ, који је откупио Аврахама, дому Јаковљевом: „Од сад Јаков стидети се неће, и од сад лице његово бледети неће, 
јер кад види децу своју, усред себе дело мојих руку, он ће моје име светковати. Светковаће Светитеља Јаковљева и бојаће се Бога Израиљева. 
Уразумиће се они који духовно лутају, поуку ће примити они који мрмљају. 
