1. Коринћанима.
14.
Тежите за љубављу, покажите ревност за духовне дарове, а посебно да пророкујете. 
Наиме, ко говори другим језиком, не говори људима, већ Богу, јер га нико не разуме, пошто он говори тајне. 
А ко пророкује, говори људима на изградњу, охрабрење и утеху. 
Ко говори другим језиком, изграђује само себе, а ко пророкује, изграђује цркву. 
Хтео бих да сви говорите другим језицима, али још више да пророкујете, јер је онај који пророкује кориснији од онога што говори другим језицима, осим ако их тумачи, да би црква могла да се изграђује. 
Ако вам ја, браћо, дођем и говорим другим језицима, какву ћете корист имати од тога, ако вам уз то не саопштим било откривење или знање, било пророштво или поуку? 
Ако неживи инструменти који дају звук, свирала или харфа, не праве разлику у тоновима, ко ће знати шта се свира? 
Или ако труба испусти нејасан звук, ко ће се спремити за бој? 
Исто тако, ако говорите другим језиком који није разумљив, ко ће знати шта је изречено? Говорићете у ветар. 
Заиста, на свету има толико језика, и сваки од њих има значење. 
Према томе, ако не знам шта језик значи, бићу странац ономе који говори, а и он ће мени бити странац. 
Исто тако и ви, пошто већ показујете ревност за духовне дарове, настојте да обилујете у оним даровима који изграђују цркву. 
Зато онај који говори другим језиком, нека се моли да може да га протумачи. 
Наиме, ако се ја молим другим језиком, мој дух се моли, али мој ум остаје без користи. 
Шта, дакле, да чиним? Молићу се духом, али молићу се и умом, певаћу хвалоспеве духом, али певаћу хвалоспеве и умом. 
Јер ако ти благосиљаш Бога Духом, како ће неупућени рећи „амин“ на твоје захваљивање, кад не зна шта говориш? 
Додуше, ти лепо захваљујеш Богу, али се други не изграђује. 
Захвалан сам Богу што говорим другим језицима више од свих вас. 
Ипак, у цркви ћу радије рећи пет разумљивих речи да се сви поуче, него десет хиљада речи другим језиком. 
Браћо, не размишљајте детињасто, али будите као мала деца која нису вична злу. У мислима, пак, будите зрели. 
У Закону је написано: „Преко оних који говоре другим језицима, и усана туђинаца, говорићу овоме народу, али ме ни онда неће послушати – говори Господ.“ 
Тако други језици нису знак за вернике, него за невернике. Међутим, пророштво је за вернике, а не за невернике. 
Ако се, дакле, сва црква окупи, па сви почну да говоре другим језицима, а притом уђу неупућени или неверни, неће ли рећи да сте луди? 
Али, ако неупућени или неверник наиђе, а сви пророкују, све га кори, све га осуђује, 
тада се обелодањују тајне његовог срца. Тако ће пасти ничице и поклонити се Богу, па ће исповедити да је Бог заиста у вама. 
Шта, дакле, да чинимо, браћо? Кад се окупљате, свако има нешто: неко псалам, неко поуку, неко откривење, неко други језик, неко дар тумачења тог другог језика. Нека све буде на изградњу. 
Ако неко говори другим језиком, нека говоре двојица, највише тројица, и то редом, а један нека тумачи. 
Уколико нема тумача, нека ћути у цркви, па нека говори сам себи и Богу. 
Што се тиче пророка, нека говоре двојица или тројица, а остали нека просуђују. 
Ако се другом који ту седи нешто открије, први нека ћути. 
Сви, наиме, можете да пророкујете, један по један, да се сви поуче и охрабре. 
Пророчки духови покоравају се пророцима. 
Јер Бог није Бог нереда, него мира. Као што је у свим црквама, 
жене треба да ћуте у цркви. Њима није дозвољено да говоре; оне треба да се покоравају, као што Закон налаже. 
А ако желе да науче нешто, нека кући питају своје мужеве, јер не приличи жени да говори у цркви. 
Или да није Божија реч од вас потекла? Или сте ви једини до којих је она дошла? 
Ако неко мисли да је пророк, или духован, треба да схвати да је ово што вам пишем заповест од Господа. 
Ко ово не схвата, остаје у незнању. 
Стога, браћо, покажите ревност за пророковање, и не браните да се говори другим језицима. 
Нека све буде прикладно и уредно. 
