Књига о Јову.
35.
И још је казао Елијуј: 
„Мислиш ли да је исправно то што си рекао: ’Праведан сам ја пред Богом’? 
Да, рекао си: ’Какву ти корист имаш? Шта ми вреди то што не грешим?’ 
Ево ја, ја ћу да одговорим и теби и твојим пријатељима што су са тобом. 
У небеса гледај и видећеш; посматрај облаке, како су само виши од тебе! 
Ако си грешио, шта си њему учинио? Ако је твојих преступа много, јеси ли њему урадио нешто? 
Ако си праведан, јеси ли му нешто дао? Да није примио нешто из твоје руке? 
Поквареност твоја шкоди оном попут тебе, а праведност твоја користи потомку човека. 
Због силнога тлачења вапе људи, преклињу за помоћ због руке силника. 
И нико не пита: ’А где је Бог, Саздатељ мој, који у ноћи песме даје; 
који нас поучава више него земаљске звери и мудрим нас чини више него небеске птице?’ 
Онда они запомажу, а он се не одазива због поноса злобника. 
Бог зацело таштину не слуша, Свемоћни и не гледа на њу. 
А колико тек кад кажеш како га не видиш, како је твој случај пред њим, како њега ишчекујеш; 
како гнев његов не кажњава и како за грех и не мари! 
Елем, узалудно Јов уста отвара и гомила безначајне речи.“ 
