Књига пророка Захарије.
5.
А ја сам се окренуо, подигао поглед, и гле! Видео сам свитак који лети. 
Анђео ме је питао: „Шта видиш?“ Одговорио сам: „Видим свитак који лети. Дуг је двадесет лаката, а широк десет лаката.“ 
И рекао ми је: „Ово је проклетство које ће прећи преко целе земље. Према ономе што пише с једне стране прогнаће се сваки лопов, а сваки кривоклетник ће се прогнати према ономе што пише са друге стране. 
’Ја га доносим – говори Господ над војскама – да уђе у кућу лопова и у кућу онога који се мојим именом криво куне. Проклетство ће да му преноћи усред куће и уништи је са све гредама и каменом.’“ 
Пришао ми је анђео који је разговарао са мном и рекао: „Подигни поглед и погледај. Шта је то што долази?“ 
Одговорио сам: „Шта је то?“ А он је наставио: „Корпа је то што долази, а ово је њено око свуда по земљи.“ 
И гле! Оловни поклопац подигнут и једна жена што седи усред корпе. 
И он је рекао: „Ова жена је опачина!“ Онда ју је бацио насред корпе и поклопио је оним оловним поклопцем. 
Ја сам онда погледао горе, и гле! Видео сам, долазе две жене. Ветар им је био у крилима, а крила су им била као родина. И онда су подигле ону корпу између земље и небеса. 
Питао сам анђела који је разговарао са мном: „Где то носе корпу?“ 
Узвратио ми је: „Да јој сазидају кућу у земљи Сенар, па кад је направе поставиће је на њено подножје.“ 
