Приче Соломонове.
9.
Мудрост је кућу своју сазидала и за њу седам стубова исклесала. 
Поклала је своју стоку, вино своје зачинила, своју трпезу поставила; 
послала је слушкиње своје и позива са највиших градских места: 
„Нека овде сврати ко год је лаковеран!“ А безумноме говори: 
„Дођите, једите моју храну и пијте вино које сам зачинила! 
Оканите се лаковерја и живећете, напредујте разумним путем.“ 
Срамоту на себе навлачи ко подсмевача саветује, себи шкоди онај ко кори зликовца. 
Не прекоревај подсмевача да те не би замрзео, прекоревај мудрог и волеће те. 
Реци мудром и биће мудрији, поучи праведнога и ученији ће бити. 
Мудрост отпочиње богобојазношћу и знање познавањем Светог. 
Са мном ће се дани твоји умножити и година твог живота биће много. 
Ако си мудар, мудар си за своје добро, а ако си подсмевач, то ти је на терет. 
Безумље је жена горопадна, лаковерна и ничем поучена. 
Она седи на вратима своје куће, на градским узвишењима, 
довикује онима што путем пролазе и стазама својим право иду: 
„Нека овде сврати ко год је лаковеран!“ А безумноме говори: 
„Слатке ли су украдене воде, укусан ли је хлеб из потаје!“ 
Али он не зна да су тамо покојници, да су њене званице у дубинама Света мртвих. 
