Књига пророка Исаије.
42.
Ево Слуге мога, коме сам потпора, изабраника мога, миљеника душе моје. На њега сам Духа свога излио да доноси правду народима. 
Он не виче, нити буку прави, на улици гласа свог не диже. 
Он не ломи трску напукнуту, нити гаси фитиљ који тиња, него он доноси право истинито. 
Он не тиња, нити сломљен бива док на земљи право не успостави, а острва су жедна његовог Закона.“ 
Говори Бог Господ, који је створио и разастро небеса, који је раширио земљу и растиње њено, који даје дисање народима по њој, и дух бићима која ходају по њој: 
„Ја, Господ, у правди сам те позвао, и за руку те ухватио; и тебе чувао и тебе поставио за савез народу, за светлост племенима, 
да отвориш очи слепима, да изведеш из затвора сужње, из тамнице оне што у тами живе. 
Ја сам Господ, то је име моје, и славе своје другом дати нећу, нити части своје киповима. 
Што је од искона, гле, то долази; и новости ја већ најавих, пре него се збуду чиним да чујете.“ 
Певајте Господу песму нову, славу његову од краја земљиног, који морем силазите и што је по њему, острва и сви становници њини. 
Нека се ускомеша пустиња и градови њени, нека одјекују насеља кедарска, нека подвикују становници Селе, нека кличу с горских врхова, 
Нека славу своју дају Господу, и хвалу му најављују по острвима. 
Као јунак Господ ступа, као ратник он се разјарио, Он кликће и уз то виче, на непријатеље се своје устремио. 
„Од давнина сам ћутао, глув се правио, уздржавао, сад вичем као породиља, дахћем и издишем уједно. 
Сасушићу горе и брегове, и спарушити све биљке по њима, и претворити реке у вртаче, и мочваре ја ћу исушити. 
Слепе људе водићу путем што га не познају, упутићу их на стазе што их не познају. Пред њима ћу таму у светлост претворити, а џомбе у зараван. Те ћу ствари учинити и нећу оклевати. 
У великом стиду ће узмаћи који се у резане кипове уздају, који ливеним ликовима говоре: ’Ви сте богови наши.’ 
Чујте, глуви! И прогледајте, слепи, да видите! 
Ко је слеп, ако не мој слуга? Ко је глув, ако не мој гласник кога шаљем? Ко је слеп као намирени и слеп као слуга Господњи? 
Много си видео, али ниси марио; уши отворене али нико не слуша.“ 
Господу се свидело због праведности његове да узвелича Закон и почаст му да. 
А народ је овај опљачкан и оплењен, у пећине сви су они затворени, у затворе склоњени. Плене их, а нико да их избави; отимају им, а нико да каже: „Врати!“ 
Ко од вас мари за то? Ко се нагао и слуша унапред? 
Ко је пљачкашу изручио Јакова и отимачима Израиља? Није ли то Господ, против ког смо грешили, чије путеве нису хтели да следе, и чији Закон нису слушали? 
Зато је он на њега излио јарост гнева својега и насиља ратна; пламен га је одасвуд окружио, али он ни то није схватио; и спалио га је, али он ни то није озбиљно узео. 
