Псалм.
58.
Хоровођи. Давидов напев: „Не погуби.“ Песма поуздања у Бога. Зар ћутањем праведност јављате? Судите ли подједнако потомцима људи? 
Штавише, смишљате неправду да је чините; рукама својим насиље земљом размеравате. 
Застранише зликовци од мајчиног крила, залуташе говорници лажи од стомака. 
Њихов отров наликује змијском отрову; попут кобриног је, што је глува, затвореног ува; 
што не чује глас шаптача, врачара вештог у бацању врачки. 
Зубе им, Боже, у устима поломи; Господе, чељусти лавићима скрши. 
Нек испаре попут вода што отичу својим путем; стреле своје нек одапну као да су поломљене. 
Нек исцуре попут пужа који пузи, нек су попут мртворођенчета што не види сунца. 
Пре него ти лонци осете потпалу од трња – сировог ил’ свелог – биће развејано. 
А праведник ће се радовати кад види освету; ноге ће опрати у крви зликовца. 
И казаће свако: „Праведнику стварно плод припада. Стварно има Бога који суди земљи.“ 
