2. Књига Самуилова.
7.
Кад се цар настанио у своме двору, и кад му је Господ дао да отпочине од свих његових непријатеља унаоколо, 
цар рече пророку Натану: „Ево, погледај, ја живим у двору од кедровине, а Ковчег Божији пребива под шаторским завесама.“ 
Натан рече цару: „Иди и учини што ти је на срцу, јер је Господ с тобом.“ 
Али исте ноћи реч Господња дође Натану, говорећи: 
„Иди и реци моме слузи Давиду: ’Овако каже Господ: зар ћеш ми ти саградити дом да пребивам у њему? 
Ја нисам пребивао у дому од дана кад сам извео Израиљце из Египта, па све до данас. Док сам се селио од места до места, Шатор ми је био пребивалиште. 
Где год сам ишао са свим Израиљцима, јесам ли рекао и једну реч којем од Израиљевих судија, којима сам заповедио да буду пастири мом народу Израиљу: „Зашто ми нисте изградили дом од кедровине?“’ 
А сад овако реци моме слузи Давиду: ’Говори Господ над војскама: ја сам те одвео с пашњака и од оваца, да будеш владар моме народу Израиљу. 
Био сам с тобом где год си ишао и затирао сам све твоје непријатеље пред тобом. Ја ћу твоје име учинити великим, као име великаша на земљи. 
Одредићу место за мој народ Израиљ и засадити га тамо, па ће становати на свом месту и неће више стрепети, а опаки их више неће мучити као некада, 
кад сам поставио судије над својим народом Израиљем. Ја ћу ти дати одмор од свих твојих непријатеља. Господ ти објављује: Господ ће ти сазидати дом. 
А кад се заврше твоји дани и ти починеш са својим прецима, ја ћу подићи твога потомка после тебе, од тебе самог, и утврдити његово царство. 
Он ће саградити дом моме имену, а ја ћу заувек утврдити престо његовог царства. 
Ја ћу му бити Отац, а он ће ми бити син. Кад учини неправду, казнићу га прутем људи, и ударцима потомака људи. 
Ипак, нећу повући своју милост од њега, као што сам је повукао од Саула, кога сам уклонио испред тебе. 
Твој дом и твоје царство биће чврсто довека пред тобом, и твој престо ће бити довека утврђен.’“ 
Натан је пренео Давиду све ове речи и цело виђење. 
Тада је цар Давид ушао, сео пред Господа и рекао: „Ко сам ја, Господе Боже, и шта је мој дом да си ме довео довде? 
И као да је ово било мало у твојим очима, Господе Боже, него си још говорио о дому свога слуге за далека времена. Зар је човек вредан да га овако учиш, Господе Боже? 
Шта још да ти Давид каже? Ти познајеш свога слугу, Господе Боже. 
Ради твоје речи и по свом срцу учинио си сву ову велику ствар да би је обзнанио своме слузи. 
Зато си величанствен, Господе Боже, јер нема никог као што си ти, и нема Бога осим тебе по свему што смо чули својим ушима. 
И ко је народ као твој народ, као Израиљ, једини народ на земљи чији је Бог отишао да откупи свој народ и да прослави своје име чинећи велика и страшна дела за њих и за своју земљу, откупивши их за себе из Египта, од народа и њихових богова? 
Ти си подигао себи твој народ Израиљ да ти буде народ довека, и да им ти, Господе, будеш Бог. 
А сад, Господе Боже, одржи довека обећање које си дао за свога слугу и за његов дом, и учини како си рекао. 
Нека се заувек велича твоје име, да би људи рекли: ’Господ над војскама је Бог над Израиљем.’ А дом твога слуге Давида нека буде утврђен пред тобом. 
Јер ти си, Господе над војскама, Боже Израиљев, открио ово своме слузи, рекавши: ’Ја ћу ти подићи дом.’ Зато се твој слуга усудио да ти се помоли овом молитвом. 
А сад, Господе Боже, ти си Бог и твоје су речи истина; ти си дао своме слузи добро обећање. 
Нека ти, стога, буде по вољи да благословиш дом свога слуге да остане довека пред тобом, јер ти си то рекао, Господе Боже. Нека дом твога слуге буде благословен твојим благословом довека.“ 
