Колошанима.
2.
Хоћу да знате колико се борим за вас, за оне у Лаодикији и за све који ме нису лично срели. 
Желим, наиме, да им се срца охрабре и уједине у љубави, да би изобиловали у потпуном разумевању, у познању тајне Божије, Христа, 
у коме су скривена сва богатства мудрости и знања. 
Кажем вам ово да вас нико не би завео убедљивим говором. 
Јер, иако сам телом одсутан, духом сам са вама, па се радујем гледајући ваш ред и чврстину ваше вере у Христа. 
Будући да сте прихватили Христа Исуса као Господа, живите у њему, 
укорењени и назидани на њему и учвршћени у вери како сте поучени, обилно захваљујући. 
Пазите да вас ко не зароби филозофијом и испразном заблудом, која се темељи на људском предању и учењу о силама овога света, а не на Христу. 
Јер, у њему телесно пребива сва пунина божанства. 
А ви сте примили испуњење у њему, који је глава над сваким главарством и власти. 
У њему сте обрезани, али не људском руком, него обрезањем које је извршио Христос, а оно се састоји у уклањању грешне природе. 
Јер, када сте се крстили, тада сте са Христом били сахрањени, те сте с њим и васкрсли вером у делотворну силу Бога који га је васкрсао из мртвих. 
И ви сте некада били мртви због својих преступа и необрезања тела, али вас је он оживео са њим, тако што нам је опростио све преступе, 
поништивши обвезницу чији су нас прописи теретили као дужнике. Њу је он уклонио приковавши је на крст, 
којим је разоружао главарства и власти и јавно их изложио, водећи их у заробљеничкој поворци. 
Зато, не дајте никоме да вас осуђује због онога што једете или пијете, или због некаквог празника, младине или суботе. 
Све то је само сенка онога што долази, а стварност је Христос. 
Не дозволите да вас ико лишава награде, тиме што он сам ужива у понизности и служењу анђелима, и упушта се у виђења. Такав се без разлога прави важан и ослања на људску памет, 
не држећи се Христа – главе, из које све тело, повезано и потпомогнуто зглобовима и жилама, расте онако како му Бог даје да расте. 
Ако сте се, умревши с Христом, ослободили сила овога света, зашто живите као да још увек припадате свету? Зашто се покоравате прописима: 
„Не дохвати“, „Не окуси“, „Не додируј“? 
Све то се односи на ствари које употребом пропадају. Ништа друго него људске заповести и учења! 
То има привид мудрости, а у ствари је самовољна побожност и лажна понизност, те беспоштедна строгост према телу, али нема никакву вредност; не може да обузда жудњу тела. 
