Псалм.
36.
Хоровођи. Слуге Господњег Давида. Преступ проговара из срца опаког, за страх Божији очи му не знају. 
Јер он ласка себи и очима својим не налази своју кривицу да би је мрзео. 
Злобне су и заводљиве речи његових уста, престао је да показује мудрост, да чини добро. 
Он злобу смишља на постељи својој, предао се путу неваљалом, зла се не одриче. 
О, Господе, милост ти је до небеса, а верност ти је до облака. 
Праведност је твоја попут горе Божије, а твоја је правда дубина голема. Ти, Господе, чуваш и људе и звери. 
Како је скупоцена милост твоја, Боже, потомци људи у сенци крила твојих уточиште налазе. 
Сите се изобиљем твога Дома, напајаш их реком твојих добара. 
Јер у теби је врело живота, у твом светлу ми видимо светло. 
Милост своју пружи онима који те познају, и праведност своју онима срца честитога. 
Нога поносита нек ми не прилази, рука зликоваца нек ме не протера. 
Ено, падоше они који раде злобно, срушени су и дићи се неће моћи. 
