Псалм.
147.
Славите Господа! Баш је добро Богу нашем запевати славопоје; баш је мило прикладно славити. 
Господ гради Јерусалим и окупља изгнане Израиљце. 
Он лечи срца уцвељених и ране им превија. 
Звезде он пребројава и сваку од њих поименце зове. 
Велик је наш Господ и силе големе, његова је мудрост безгранична. 
Господ диже понизне, а зликовце до земље срозава. 
Запевајте хвалоспев Господу! Запевајте славопој на харфи Богу нашем! 
Он је небо застро облацима, за земљу се кишом постарао, дао трави да расте по горју. 
Он зверима храну даје кад затреба, и гавранчићима када му загракћу. 
Не задивљује се снагом коња, не одушевљава се бедрима јунака. 
Господу су мили ти што га се боје, они што се надају милости његовој! 
О, Јерусалиме, величај Господа! О, Сионе, слави Бога свога! 
Јер он је ојачао крила врата твојих, благословио је децу твоју у теби. 
Земљи твојој он мир доноси и сити те пшеницом најбољом. 
Реч одлуке своје он пошаље земљи, и реч му већ хита, не застаје. 
Он снег даје као да је вуна, разбацује иње ко да је пепео. 
Град свој баца као да су мрве и мраз његов ко може да трпи? 
Реч пошаље своју, па их онда топи; ветром својим дуне и потеку воде. 
Јакову је речи своје објавио и Израиљу уредбе своје и своја правила. 
А то није урадио ниједном народу, правила његова нису им позната. Славите Господа! 
