Приче Соломонове.
1.
Мудре приче Соломона, Давидовог сина, цара Израиља: 
да се стекну мудрост и укор, поука разумним речима; 
да се прими укор, размишља о правди, о праведности и честитости; 
да се разборитост лаковернима, знање и домишљатост младима. 
Нека слуша ко је мудар и нека још више схвати, нека учени добије мудар савет: 
да проникне поуку, загонетку, речи мудрих и њихове приче. 
Знање отпочиње богобојазношћу, а мудрост и прекор будале презиру. 
Сине мој, послушај поуку оца свога и мајке своје савет не одбацуј. 
Јер, они ће бити прелепи венац на твојој глави и привесци око твога врата. 
Сине мој, ако ли те грешници заводе, ти не пристај. 
Кажу ли: „Хајде с нама, у заседу да легнемо, крв невиног и недужног хајде да вребамо! 
Хајде да их попут Света мртвих прогутамо, и живе и једре, као оне што у раку иду. 
Покупимо сва добра, све благо! Накрцајмо своје куће пленом! 
Са нама ћеш добитак да делиш, нек нам свима буде једна кеса.“ 
Сине мој, немој ићи путем с њима, не дај нози на њихове стазе. 
Јер им ноге ка злу трче и срљају да крв лију. 
Узалуд се шири мрежа наочиглед птице. 
Али они чекају у заседи крв своју, вребају свој живот. 
Такве су стазе сваког ко граби непоштен добитак, живота коштају. 
Мудрост по улицама виче, по трговима диже глас свој; 
по раскршћима, у највећој вреви објављује, на улазима градских врата казивања своја даје: 
„Докле ћете, лаковерни, волети лаковерност; докле ћете, ругачи, у ругању уживати; докле ћете, тупоглави, мрзети знање? 
Обратите се по прекору моме. Ево, излићу вам духа свога, објавићу вам своје речи. 
Јер ја сам вас звала, а ви сте се оглушили, пружала сам руку, а нико марио није; 
све моје савете сте занемарили и прекоре моје нисте прихватили. 
Сада ћу се и ја смејати пропасти вашој, ругаћу се кад буде дошла страхота ваша; 
кад ваша страхота прође као разарање и пропаст ваша као олуја када хучи, када вас задесе мука и невоља. 
Тада ће ме звати, а ја се нећу одазивати, тражиће ме жељно ал’ ме неће наћи. 
Зато што су мрзели знање и нису изабрали богобојазност; 
мој савет нису послушали и одбацили су сваки мој прекор. 
Зато ће јести плод свог пута, прејешће се савета својих. 
Јер лаковерне ће упропастити отпадништво, а будале сатрће лакомисленост. 
А ко мене слуша живеће спокојно, сигуран, без бојазни од недаћа.“ 
