4. Мојсијева.
10.
Господ рече Мојсију: 
„Начини себи две трубе; начини их од кованог сребра, да ти служе за сазивање заједнице и покретање табора. 
Кад се оне огласе, нека се сва заједница сабере к теби код улаза у Шатор од састанка. 
Ако само једна затруби, нека се саберу к теби кнезови, главари Израиљевих племена. 
Кад громко затрубите, нека крену табори који су на истоку. 
Кад громко затрубите по други пут, нека крену табори на југу. Нека громко затрубе кад год табор креће. 
Кад се окупља збор, затрубите, али не громко. 
Нека Аронови синови, свештеници, трубе у трубе. То ће бити трајна уредба за вас и ваше нараштаје. 
Кад у својој земљи ступите у рат против непријатеља који вас напада, громко затрубите у трубе, па ће вас се сетити Господ, Бог ваш, и бићете избављени од својих непријатеља. 
У дан кад се будете радовали на својим празницима и на почетку својих месеци, затрубите у трубе, па приносите своје жртве свеспалнице и своје жртве мира. Нека вам оне буду спомен пред вашим Богом. Ја сам Господ, Бог ваш!“ 
Двадесетог дана, другог месеца, друге године, облак се подигао са Пребивалишта сведочанства, 
па су Израиљци кренули из Синајске пустиње идући од места до места. Облак се зауставио у Фаранској пустињи. 
Тако су по први пут кренули на пут по Господњој заповести даној преко Мојсија. 
Прво је кренула застава Јудиног табора, по својим војскама, на челу са Насоном, сином Аминадавовим. 
Над војском Исахаровог племена био је Натанаило, син Согаров. 
Над војском Завулоновог племена био је Елијав, син Хелонов. 
Кад је Пребивалиште било растављено, Гирсонови и Мераријеви потомци су понели Пребивалиште. 
Затим је кренула застава Рувимовог табора, на челу са Елисуром, сином Седијуровим. 
Над војском Симеуновог племена био је Саламило, син Сурисадајев. 
Над војском Гадовог племена био је Елисаф, син Деуелов. 
Тада су Катови потомци кренули носећи свете ствари. Светилиште је било подигнуто пре него што су стигли. 
Затим је кренула застава Јефремовог табора по својим војскама, на челу са Елисамом, сином Амијудовим. 
Над војском Манасијиног племена био је Гамалило, син Фадасуров 
Над војском Венијаминовог племена био је Авидан, син Гадеонијев. 
Онда је, као пратећа стража свих табора, кренула застава Дановог табора, по својим војскама. Над њиховом војском био је Ахијезер, син Амисадајев. 
Над војском Асировог племена био је Фагаило, син Ехранов. 
Над војском Нефталимовог племена био је Ахиреј, син Енанов. 
То је био ред по коме су Израиљци путовали, кад су кретали по својим четама. 
Мојсије рече своме тасту Ховаву, сину Рагуила Мадијанца: „Путујемо на место за које је Господ рекао: ’Вама ћу га дати.’ Пођи с нама и чинићемо ти добро, јер је Господ обећао добро Израиљу.“ 
Он му одговори: „Нећу поћи, него ћу се вратити у своју земљу и у свој род.“ 
Мојсије му рече: „Молим те, немој да нас оставиш; ти, наиме, знаш где да се утаборимо у пустињи, па ћеш нам бити попут очију. 
Ако пођеш с нама, што год добро Господ учинио нама, исто добро ћемо учинити теби.“ 
Тако су са Горе Господње кренули на тродневни пут. Испред њих је ишао Ковчег Господњег савеза та три дана пута, да им нађе место за одмор. 
Облак Господњи је дању био над њима кад би полазили из табора. 
Кад је Ковчег полазио, Мојсије је говорио: „Устани, Господе, нека се разиђу твоји душмани! Нека се разбеже пред тобом они што те мрзе!“ 
А кад се заустављао, говорио је: „Врати се, Господе, међу Израиљеве хиљаде!“ 
