4. Мојсијева.
32.
А Рувимовци и Гадовци су имали силно мноштво стоке. Кад су Рувимовци и Гадовци видели да је област Јазира и Галада погодно место за стоку, 
дошли су к Мојсију, свештенику Елеазару и кнезовима заједнице и рекли: 
„Атарот, Девон, Јазир, Намра, Есевон, Елеалија, Севама, Навав и Веан, 
земља коју је Господ покорио пред израиљском заједницом је погодна земља за стоку, а твоје слуге имају стоку.“ 
Они наставише: „Ако смо стекли наклоност пред тобом, нека се ова земља да твојим слугама у посед. Не води нас преко Јордана.“ 
Мојсије одговори Гадовцима и Рувимовцима: „Зар да ваша браћа иду у рат, а ви да останете овде? 
Зашто одвраћате Израиљце од преласка у земљу коју им је дао Господ? 
Тако су поступили и ваши очеви кад сам их послао из Кадис-Варније да извиде земљу. 
И кад су отишли до потока Есхола и видели земљу, одвратили су Израиљце од уласка у земљу коју им је дао Господ. 
Тог дана је Господ плануо гневом и заклео се говорећи: 
’Ниједан од људи од двадесет година па навише који су изашли из Египта, неће видети земљу за коју сам се заклео њиховим прецима Аврахаму, Исаку и Јакову, јер ме нису верно следили, 
осим Кенезејца Халева, сина Јефонијиног, и Исуса, сина Навиновог, зато што су верно следили Господа.’ 
Међутим, Господ је плануо гневом на Израиљ, па је учинио да четрдесет година лутају по пустињи, док није помро сав тај нараштај који је чинио зло пред Господом. 
А сада сте, породе грешнички, ступили на место својих предака да још више навучете на Израиља пламтећи гнев Господњи. 
Ако се одвратите од њега, он ће их и даље оставити у пустињи; тако ћете упропастити сав овај народ.“ 
А они му приступише и рекоше: „Подигли бисмо овде само оборе за нашу стоку и градове за наше жене и децу, 
али ћемо се наоружати и хитро стати на чело Израиљаца, док их не доведемо на њихово место. А наше жене и деца нека остану у утврђеним градовима због становника ове земље. 
Својим се домовима нећемо враћати све док сваки Израиљац не прими свој део у наследство. 
Ипак, ми нећемо примити свој део у наследство са њима, тамо с оне стране Јордана и даље, пошто нам је наследство припало на овој, источној страни Јордана.“ 
Мојсије им рече: „Ако одржите реч – ако наоружани пођете у рат пред Господом, 
те сваки од вас наоружан пређе преко Јордана пред Господом, док он не истера испред себе своје непријатеље, 
и док земља не буде покорена пред Господом, онда се можете вратити, па ћете бити решени кривице пред Господом и пред Израиљцима. Тада ће вам ова земља припасти у наследство пред Господом. 
Али ако не урадите тако, згрешићете против Господа. Знајте да ћете испаштати за свој грех. 
Подигните градове за своје жене и децу и торове за своје овце, али урадите што сте обећали.“ 
Гадовци и Рувимовци одговорише Мојсију: „Твоје слуге ће учинити као што наш господар заповеда. 
Наша деца и жене, наша стада и стока остаће тамо у галадским градовима, 
а твоје слуге, сви који су наоружани за рат, прећи ће да ратују пред Господом, као што наш господар каже.“ 
Затим је Мојсије ради њих издао заповест свештенику Елеазару, Исусу, сину Навиновом и главарима отачких домова Израиљевих племена. 
Мојсије им рече: „Ако Гадовци и Рувимовци, сви људи наоружани за рат, пређу с вама преко Јордана испред Господа, и земља буде покорена пред вама, ви ћете им дати галадску земљу у посед. 
Уколико њихови људи не пређу наоружани с вама, нека приме свој посед међу вама у хананској земљи.“ 
Гадовци и Рувимовци одговоре: „Учинићемо онако како је Господ рекао твојим слугама. 
Прећи ћемо под оружјем пред Господом у хананску земљу, али ћемо задржати наследство у нашем поседу с ове стране Јордана.“ 
Затим је Мојсије доделио Гадовцима, Рувимовцима и половини племена Манасије, Јосифовог сина, царство аморејског цара Сихона, и царство васанског цара Ога, земљу са градовима унутар њених граница, и околне области. 
Гадовци су подигли Девон, Атарот, Ароир. 
Атарот-Софан, Јазир, Јогвеју, 
утврђене градове Вет-Нимру и Вет-Аран, и торове за овце. 
Рувимовци су саградили Есевон, Елеалију, Киријатајим, 
Навав и Вал-Меон, којима су променили имена, и Сивму; градовима које су саградили дали су другачија имена. 
Потомци Махира, сина Манасијиног, су отишли у Галад, освојили га и истерали из њега Аморејце који су били у њему. 
Мојсије је дао Галад Махиру, сину Манасијином, који се населио у њему. 
Манасијин син Јаир је отишао и освојио њихова села, које је прозвао „Јаирова села“. 
Затим је Новах отишао и освојио Кенат са његовим насељима, и прозвао га Новах по свом имену. 
