Псалм.
49.
Хоровођи. Потомака Корејевих. Псалам. Чујте ово, о, сви народи; послушајте, сви житељи света; 
потомци људи, потомци човекови; богати и сиромаси. 
Моја ће уста објавити мудрост и размишљање срца мога биће разборито. 
Ухо своје приклонићу пословици, загонетку своју изложићу уз харфу. 
Од злих дана зашто да страхујем, кад кривица зликовачка опколи ме; 
баш оних што се у имање своје уздају, и обиљем се свог богатства хвале? 
Не може човек брата свог да откупи, не може за њега Богу накнаду да плати. 
Елем, висок је откуп за његов живот; довека је неизмирив 
да би довека живео и гроба не би видео. 
Јер човек види да мудар умире; да и безумник и онај без памети пропадају, да другима имања своја остављају. 
У себи мисле да им домови довека остају, и њихова места од поколења до поколења; именом својим земље називају. 
Тек, човек ни у раскоши не истрајава, већ је попут стоке што угине. 
То је пут њихов – лудило – али и оних што након њих уживају у њиховим говорима. Села 
Попут оваца одређени су за Свет мртвих, смрт ће их напасати. Праведни ће јутром владати над њима. Лик ће им прогутати Свет мртвих, далеко од њиховог дома. 
Зацело ће Бог душу моју да откупи из руку Света мртвих, јер он ће ме прихватити. Села 
Не плаши се кад се било ко богати, када расте слава дома његовога. 
Јер кад умре, понети ништа неће; слава његова за њим неће сићи. 
А он себе у животу благосиља – и људи те хвале кад си себи добро учинио – 
али ће поћи поколењу својих предака, где довека светло видети неће. 
Човек у раскоши, а без разума је попут стоке што угине. 
