Посланица Филипљанима.
1.
Павле и Тимотеј, слуге Христа Исуса, свим светима у Филипима, заједно са надгледницима и служитељима. 
Милост вам и мир од Бога, Оца нашега, и Господа Исуса Христа. 
Захваљујем своме Богу кад год вас се сетим. 
У свакој својој молитви за све вас, увек се молим с радошћу 
ради вашег учешћа у ширењу Радосне вести, од првог дана до данас. 
Уверен сам да ће Бог, зачетник доброг дела у вама, довршити то дело до Дана у који ће Исус Христос доћи. 
А и право је да овако мислим о свима вама, јер вас носим у своме срцу, све вас који учествујете са мном у милости, како у мојим оковима, тако и у одбрани и утврђивању Радосне вести. 
Бог ми је сведок да чезнем за свима вама љубављу Исуса Христа. 
А ја се молим да ваша љубав све више напредује у спознаји и пуном увиду у исправно живљење, 
да можете просудити шта је најбоље, како бисте били чисти и беспрекорни за дан Христов, 
испуњени праведношћу – плодом што се посредством Христа Исуса стиче, на славу и хвалу Божију. 
Желим да знате, браћо, да је ово што се са мном дешава, учинило да Радосна вест напредује, 
тако да је свој царској гарди и свима осталима постало јасно да ја носим окове ради Христа, 
па се већина браће у Господу, охрабрена мојим оковима, све више усуђује да без страха објављује реч Божију. 
Једни, додуше, навешћују Христа из зависти и надметања, а други то чине од добре воље. 
Једни то чине из љубави, јер знају да сам у тамници ради одбране Радосне вести, 
а други из супарништва навешћују Христа, неискрено, мислећи да ће тако отежати невољу мога тамновања. 
И шта онда? Само нека се на сваки начин, било искрено било неискрено, Христос навешћује. Зато се радујем, и радоваћу се, 
јер знам да ће ово што се са мном дешава, вашом молитвом и помоћу Духа Исуса Христа, довести до мога избављења. 
Жељно очекујем и надам се да се ни у чему нећу осрамотити, него да ће се мојом потпуном одважношћу, сад као и увек, Христос прославити у мом телу, било животом, било смрћу. 
Јер Христос је за мене живот, а смрт добитак. 
А ако већ треба да наставим да живим у телу, за мене је то плодан рад, те стога не знам шта бих изабрао. 
Притиснут сам с обе стране; жеља ми је да умрем и да будем с Христом, што је кудикамо боље, 
али наставити са животом у телу је потребније због вас. 
Будући уверен у то, знам да ћу остати и бити уз све вас ради вашег напретка и радости у вери, 
да би мојим поновним доласком међу вас, ваше уздање у Христа Исуса обиловало. 
Само се владајте достојно Радосне вести Христа, да бих – било да дођем и видим вас, било да у одсуству слушам о вама – видео да сте постојани у једном духу, да се једнодушно борите за веру Радосне вести, 
не плашећи се ни у чему противника; њима је то доказ пропасти, а вама спасења, и то од Бога. 
Јер вама је исказана милост, не само да верујете у Христа, већ и да трпите ради њега. 
И ви подносите исту невољу коју сте видели да ја подносим, и коју сада чујете да подносим. 
