Матеј.
26.
Кад је Исус изрекао све ово, рекао је својим ученицима: 
„Знате да је за два дана Пасха, и тада ће Сина Човечијег предати да га разапну.“ 
Тада се сабраше водећи свештеници и старешине народа у двору Првосвештеника по имену Кајафа. 
Договорили су се да ухвате Исуса на превару и да га убију. 
Али говорили су: „Само не за време празника, да се народ не би побунио.“ 
А када је Исус био у Витанији, у кући Симона губавца, 
пришла му је нека жена с посудом од алабастра, пуном скупоценог мирисног уља, и излила је на његову главу док је он обедовао. 
Када су то видели његови ученици, наљутише се и рекоше: „Чему ово расипање? 
Ово је могло да се прода за велики износ и да се да сиромасима.“ 
Али Исус је разумео, па им је рекао: „Зашто јој стварате непријатности? Она ми је учинила добро дело. 
Јер сиромахе ћете увек имати са собом, а мене нећете имати увек. 
Она је излила ово мирисно уље на моје тело ради мог погреба. 
Заиста вам кажем, где год се широм света буде проповедала ова Радосна вест, рећи ће се и ово што је она учинила, за сећање на њу.“ 
Тада један од Дванаесторице, по имену Јуда Искариот, оде водећим свештеницима, 
и рече: „Колико ћете ми платити ако вам га предам?“ Они одредише износ од тридесет сребрњака. 
Отада је он тражио прилику да га изда. 
А на први дан празника Бесквасних хлебова приступе ученици Исусу питајући га: „Где желиш да ти припремимо пасхалну вечеру?“ 
Он рече: „Идите у град до тога и тога и реците му: ’Учитељ пита: „Моје време се примакло; код тебе ћу славити пасхалну вечеру са својим ученицима.“’“ 
Ученици учине како им је Исус наложио, те припреме за Пасху. 
Увече је Исус са Дванаесторицом био за столом. 
И док су вечерали, Исус рече: „Заиста вам кажем да ће ме издати један од вас.“ 
Ученици су се веома ожалостили, па су почели да питају један за другим: „Да нисам ја, Господе?“ 
А он им одговори: „Издаће ме онај који је са мном умакао хлеб у зделу. 
Додуше, Син Човечији одлази у смрт као што је у Светом писму написано за њега, али тешко оном човеку који га издаје! Том човеку би било боље да се није ни родио.“ 
А Јуда, издајник, упита: „Да нисам ја, учитељу?“ Исус му одговори: „Са̂м си рекао.“ 
Док су јели, Исус узе хлеб, изрече благослов, разломи га и даде ученицима и рече: „Узмите и једите, ово је моје тело.“ 
Затим је узео чашу, захвалио Богу, пружио им је и рекао: „Пијте из ње сви. 
Ово је крв моја, крв Новог савеза, која се пролива за многе ради опроштења греха. 
А ја вам кажем: нећу више пити вина од рода лозе, до онога дана када ћу пити са вама ново вино у Царству мога Оца.“ 
Затим су отпевали хвалоспеве и запутили се ка Маслинској гори. 
Тада им Исус рече: „Сви ћете се ви окренути од мене још ове ноћи, јер је написано: ’Ударићу пастира, и овце ће се разбежати од стада.’ 
Али када васкрснем, отићи ћу пре вас у Галилеју.“ 
Петар му рече: „Ако се и сви окрену од тебе, ја те никада нећу напустити.“ 
А Исус му рече: „Заиста ти кажем да ћеш ме се три пута одрећи ове ноћи пре но што се петао огласи.“ 
Петар му рече: „Ако треба и да умрем са тобом, нећу те се одрећи!“ Тако су рекли и сви ученици. 
Тада Исус оде са њима на место које се зове Гетсиманија и рече ученицима: „Седите овде док ја одем онамо да се помолим.“ 
Повео је са собом Петра и двојицу Заведејевих синова. Уто га обузе жалост и тескоба. 
Тада им рече: „Душа ми је насмрт тужна. Останите овде и бдите са мном.“ 
Онда оде мало даље и паде ничице молећи се: „Оче мој, ако је могуће, нека ме мимоиђе ова чаша. Али нека не буде како ја хоћу, него како ти хоћеш.“ 
Када се вратио к ученицима, нашао их је како спавају. Зато је рекао Петру: „Зар ни један сат нисте могли пробдети са мном? 
Бдите и молите се да не паднете у искушење; дух је, наиме, вољан, али је тело слабо.“ 
Исус по други пут оде да се моли и рече: „Оче мој, ако није могуће да ме мимоиђе ова чаша, да је не испијем, онда нека буде твоја воља.“ 
Кад се вратио, поново их је затекао како спавају, јер су им се очи склапале. 
Онда их је оставио, па је по трећи пут отишао да се помоли, изговарајући исте речи. 
Тада се вратио к ученицима и рекао: „Стално спавате и почивате. Дошао је час! Ево, Син Човечији ће бити предат у руке грешницима. 
Устаните! Хајдемо! Ево, приближио се мој издајник.“ 
Док је Исус још говорио, дошао је Јуда, један од Дванаесторице, и са њим велика руља са мачевима и тољагама. Њих су послали водећи свештеници и народне старешине. 
Исусов издајник им је дао знак: „Кога пољубим, тај је. Ухватите га!“ 
Он одмах приђе Исусу и рече: „Здраво, учитељу!“ И пољуби га. 
А Исус му рече: „Пријатељу, уради оно због чега си дошао.“ Тада они људи приступе и ухвате Исуса. 
Уто, један од оних који су били са Исусом, трже свој мач и удари Првосвештениковог слугу, те му одсече ухо. 
Исус му тада рече: „Врати свој мач у корице, јер сви који се лате мача – од мача ће и погинути. 
Или, зар не мислиш да могу да замолим свога Оца, и он ће ми одмах послати више од дванаест легија анђела? 
Јер, како би се иначе испунило Писмо које каже да тако мора да буде?“ 
У тај час Исус рече мноштву: „Зар сам ја одметник, па сте са мачевима и тољагама изашли да ме ухватите? Сваки дан сам седео у храму и поучавао, и нисте ме ухватили. 
Све се то догодило да се испуне Пророци.“ Тада су га сви ученици оставили и побегли. 
Кад су они људи ухватили Исуса, одвели су га пред Првосвештеника Кајафу. Тамо су већ били окупљени зналци Светога писма и старешине. 
Петар га је пратио издалека до Првосвештениковог двора. Затим је ушао унутра и сео са стражарима да види како ће се то завршити. 
А водећи свештеници и цело Велико веће тражили су какво лажно сведочанство против Исуса, да би могли да га погубе. 
И нису могли да нађу, иако су приступили многи лажни сведоци. Најзад приступише двојица 
и рекоше: „Овај је рекао: ’Ја могу да срушим храм Божији и да га за три дана поново саградим.’“ 
Тада уста Првосвештеник и рече: „Зар ништа не одговараш на то што ови сведоче против тебе?“ 
Исус је ћутао. Тада му Првосвештеник рече: „Живим те Богом заклињем: реци нам јеси ли ти Христос, Син Божији?“ 
Исус му одговори: „Са̂м си то рекао. Шта више, кажем вам да ћете од сада видети Сина Човечијег како седи с десне стране Свесилнога и долази на облацима небеским.“ 
Тада Првосвештеник раздера своју одећу и рече: „Вређао је Бога! Зар су нам потребни други сведоци? Ево, сад сте чули богохуљење! 
Како вам се то чини?“ Они одговорише: „Заслужио је смрт!“ 
Тада су му пљували у лице и ударали га песницама, а други су га шамарали, 
говорећи: „Прореци, Христе, ко те је ударио?“ 
А Петар је седео напољу, у дворишту. Нека слушкиња му приступи и рече му: „И ти си био са Исусом Галилејцем!“ 
А он порече пред свима, говорећи: „Не знам о чему говориш!“ 
Кад је изашао у предворје, видела га је друга слушкиња, те је рекла онима који су били тамо: „И овај је био са Исусом Назарећанином!“ 
Петар поново порече заклињући се: „Не познајем тог човека!“ 
Мало касније, приђу му неки који су ту стајали, па му и они рекоше: „Заиста, и ти си један од њих! Чак те и твој нагласак одаје!“ 
Тада Петар стаде да се проклиње и куне: „Не познајем тог човека!“ У исти час се огласи петао. 
Онда се Петар сетио речи које је Исус изрекао: „Пре него што се петао огласи, три пута ћеш ме се одрећи.“ Изашао је и горко заплакао. 
