Дела апостолска.
6.
Тих дана, када је број ученика растао, Јевреји који су говорили грчки почели су да се жале на домаће Јевреје, јер су њихове удовице биле занемариване приликом свакодневне поделе хране. 
Зато су Дванаесторица сазвала сабор ученика и рекла: „Не би било у реду да ми занемаримо службу проповедања речи Божије, да бисмо се бавили расподелом хране. 
Зато, браћо, одаберите међу собом седморицу осведочених људи, пуних Духа и мудрости. Њих ћемо поставити да врше ову службу, 
а ми ћемо се посветити молитви и служби проповедања.“ 
Овај предлог се свидео свима окупљенима, па су изабрали Стефана, човека пуног вере и Духа Светога, затим Филипа, Прохора, Никанора, Тимона, Пармена и Николу из Антиохије, који се био обратио на јудејску веру. 
Ове су довели пред апостоле који су се помолили и положили на њих руке. 
Божија реч се ширила, а број ученика у Јерусалиму се веома умножио. Међу њима је био и знатан број јудејских свештеника који су прихватили веру. 
А Стефан је, испуњен Божијом милошћу и силом, чинио велика чуда и знаке међу народом. 
Међутим, дошли су неки из такозване Синагоге либертинаца – Јевреји из Кирине, Александрије, те неки из Киликије и Мале Азије, и упустили се у расправу са Стефаном. 
Ипак, нису могли да се супротставе његовој мудрости, јер га је Дух потицао да говори. 
Због тога су подговорили неке људе да изјаве: „Чули смо да је Стефан погрдно говорио против Мојсија и Бога.“ 
Побунили су и народ, старешине и зналце Светог писма, па су му пришли, ухватили га и извели пред Велико веће. 
Ту су довели лажне сведоке који су говорили: „Овај човек не престаје да говори против храма и Закона. 
Чули смо, наиме, да је рекао да ће Исус Назарећанин разорити овај храм и изменити обичаје које нам је Мојсије предао.“ 
Сви који су седели у Великом већу су упрли поглед у Стефана и приметили да му је лице као лице анђела. 
