Римљанима.
15.
Ми јаки дужни смо да помажемо слабима у њиховим слабостима, а не да угађамо себи. 
Свако од нас нека угађа своме ближњему на његово добро и изграђивање. 
Јер, ни Христ није угађао себи, него како је написано: „Увреде оних који тебе вређају, пале су на мене.“ 
А све што је унапред написано, написано је нама за поуку, да бисмо путем стрпљивости и путем утехе које даје Писмо, имали наду. 
А Бог, извор стрпљивости и утехе, дао вам да будете сложни у мишљењу, следећи пример Христа Исуса, 
да сложно у један глас прославите Бога и Оца нашега Господа Исуса Христа. 
Зато прихватајте једни друге, као што је Христос прихватио вас на славу Божију. 
Јер, кажем вам да је Христос послужио Јеврејима ради Божије истине, да потврди обећања дана њиховим прецима, 
да би и народи прослављали Бога за његово милосрђе, као што је написано: „Зато ћу те хвалити међу пуцима, твоје ћу име песмом прослављати.“ 
И поново: „Радујте се, пуци, са народом његовим.“ 
И опет: „Сви пуци, славите Господа, величајте га, сви народи!“ 
А Исаија поново каже: „Појавиће се Јесејев корен, он ће доћи да влада народима, у њега ће положити наду.“ 
Нека вас Бог, извор наде, испуни сваком радошћу и миром по вери у њега, да обилујете у нади силом Духа Светога. 
Браћо моја, ја сам уверен да сте ви пуни доброте, испуњени сваким знањем, способни да поучавате једни друге. 
Ипак, ту и тамо сам вам нешто одлучније писао, да вас подсетим на милост коју ми је дао Бог, 
да будем слуга Христа Исуса међу незнабошцима. Ја служим као свештеник проповедајући Божију Радосну вест, да би они били Богу прихватљив дар који му се на жртву приноси, и који је посвећен Духом Светим. 
Зато могу да се дичим у Христу Исусу ради своје службе Богу. 
Ја се, наиме, усуђујем да говорим само о ономе што је Христ учинио преко мене, да би довео народе к послушности Богу. Он је то чинио речју и делом, 
силом чудних знакова и чуда, силом Духа Божијег. Тако сам од Јерусалима, па све до Илирика навестио Радосну вест Христову, 
сматрајући за част да навешћујем Радосну вест тамо где Христос није био познат, да не бих зидао на туђем темељу. 
Него како је написано: „Видеће они којима није објављен, схватиће они који за њега нису чули.“ 
Због тога сам много пута био спречен да дођем к вама. 
Али, сад, пошто за мене нема више посла у тим крајевима, хтео бих да дођем к вама, што већ годинама желим. 
Надам се да ћу вас посетити на свом путу за Шпанију и да ћете ме ви испратити тамо, пошто се, донекле, науживам вашег друштва. 
Сад, међутим, идем у Јерусалим да тамо послужим светима. 
Јер цркве у Македонији и Ахаји су одлучиле да дају дар за сиромашне међу Божијим народом у Јерусалиму. 
Они су сами одлучили да дају, али су им и дужници. Јер, ако су незнабошци постали учесници у њиховим духовним добрима, дужни су да им помогну и у њиховим телесним потребама. 
Кад, дакле, обавим то и уручим им што је скупљено, кренућу за Шпанију и посетити вас успут. 
А знам, наиме, да ћу том приликом доћи са пуном мером Христовог благослова. 
Заклињем вас, браћо, нашим Господом Исусом Христом и љубављу Духа: здружите се са мном у борби молећи се Богу за мене, 
да се избавим од неверника у Јудеји, и да Божији народ прихвати моју службу у Јерусалиму. 
Потом бих, Божијом вољом, дошао к вама с радошћу да се заједно са вама одморим. 
Нека Бог, извор мира, буде са свима вама. Амин. 
