Књига Исуса Навина.
13.
Кад је Исус остарео и зашао у године, Господ му рече: „Остарио си и зашао у године, а још много земље је остало да се освоји. 
Ово је земља која је остала: све филистејске области и сва гесурска земља, 
од Сихора, који је надомак Египта, и до границе Акарона на северу, а рачуна се као подручје Хананаца; пет филистејских господара у Гази, Азоту, Аскалону, Гату, Акарону; Авинци су 
на југу, сва хананска земља од Маре сидонске до Афека и до аморејске границе; 
затим земља Гивлијаца и сав Ливан на истоку, од Вал-Гада подно горе Ермон до Лево-Амата. 
Ја ћу отерати пред Израиљцима све становнике горја, од Ливана до Мисрефот-Мајима – све Сидонце. Ти само подели Израиљу земљу у посед, као што сам ти заповедио. 
А сад подели ову земљу у посед међу девет племена и половини Манасијиног племена.“ 
Рувимовци и Гадовци су заједно са другом половином Манасијиног племена већ били примили у посед земљу, коју им је дао Мојсије с источне стране Јордана. Овако им је Мојсије, слуга Господњи, расподелио земљу: 
од Ароира, који је крај обале потока Арнона, и од града кроз који поток протиче, сву висораван од Медеве до Девона, 
све градове Сихона, аморејског цара, који је владао у Есевону до границе са Амонцима; 
затим Галад и гесурску и махатску област, цела гора Ермон, и сав Васан до Салке; 
а у Васану све царство Ога, који је владао у Астароту и Едрајину. Он је био једини преостали потомак Рефаимаца. Њега је Мојсије погубио и запосео његову земљу. 
Међутим, Израиљци нису протерали Гесурце и Махаћане, тако да су Гесурци и Махаћани остали да живе усред Израиља све до данашњег дана. 
Само Левијевом племену није дао у посед земљу, јер су жртве свеспалнице за Господа, Бога Израиљевог, његово наследство, као што му је рекао. 
Мојсије је дао Рувимовом племену делове по његовим породицама: 
њима је припало подручје од Ароира, који је на обали потока Арнона, и град у средини долине којом поток тече, и сва висораван код Медеве; 
затим Есевон и сви његови градови на висоравни: Девон, Вамот-Вал и Вет-Валмеон, 
Јаса, Кедемот, Мифат, 
Киријатајим, Сивма, Зарет-Сар на гори изнад долине, 
Вет-Фегор, падине Газе, Фасга и Вет-Јесимот, 
сви градови висоравни, и цело царство Сихона, аморејског цара, који је владао у Есевону. Њега је Мојсије поразио, као и мадијанске кнезове: Евија, Рекема, Сура, Ора и Реву. Они су били Сихонови вазали који су живели у тој земљи. 
Поред осталих које су побили, Израиљци су убили мачем и Валама, сина Веорова, прорицатеља. 
Граница Рувимових синова, била је Јордан. То је било наследство Рувимоваца према њиховим породицама, градови са њиховим селима. 
Мојсије је дао Гадовом племену, синовима Гадовим, делове по њиховим породицама. 
Њима је припала област Јазира, сви градови у Галаду, половина земље Амонаца до Ароира, који је насупрот Раве, 
од Есевона до Рамот-Миспе и Ветонима, и од Маханајима до границе Ло-Девара; 
а у долини: Вет-Арам, Вет-Нимра, Сокот и Сафон са остатком царства Сихона, цара есевонског: Јордан и област која се протеже до руба језера Хинерет, на источној страни Јордана. 
То је наследство Гадових синова према њиховим породицама, градови са својим селима. 
Мојсије је дао део половини Манасијиног племена према његовим породицама. 
Њима је припала земља од Маханајима, сав Васан, све царство Ога, цара васанског и сва Јаирова села у Васану – шездесет градова. 
Половина Галада, Астарот, Едрајин, градови Оговог царства у Васану, припали су синовима Махира, сина Манасијиног, то јест, половини синова Махирових по њиховим породицама. 
То је Мојсије доделио у наследство на моавским пољанама на другој страни Јордана, источно од Јерихона. 
Мојсије није дао наследство Левијевом племену; Господ, Бог Израиљев, његово је наследство, као што им је он рекао. 
