Књига пророка Амоса.
6.
Јао лакомисленима на Сиону, онима што су безбрижни на гори Самарији, онима што се зову угледнима најбољих народа, а којима долази дом Израиљев! 
Пређите у Халани, разгледајте, па оданде идите у Амат-Рабу и спустите се у Гат филистејски. Јесу ли та царства боља од ових и да ли су им пространије међе од ваших међа? 
Ви одгурујете долазак дана зла, а примичете владавину насиља. 
Башкарите се на лежајима од слоноваче, протежете на диванима својим и једете јагњад из стада и телад из штале. 
Дрндате по харфи, као Давид себи измишљате инструменте. 
Ви пехарима пијете вино, мажете се најбољим уљима и не боле вас Јосифове развалине. 
Зато ћете сада отићи у изгнанство на челу изгнаника, умукнуће славље оних што се протежу. 
Собом се заклео Господ Бог, овако говори Господ, Бог над војскама: „Гнушам се Јаковљевог поноса и мрзим његова утврђења. Зато ћу да предам град и све у њему.“ 
Ако и десеторо људи преостане у једној кући и они ће помрети. 
Њихов рођак, најближи њихов ће их узети да их спали, да изнесе кости њихове из куће. И рећи ће ономе у ћошку куће: „Је ли још неко са тобом?“ А он ће му одговорити: „Није.“ И додаће: „Тише само! Не спомињи Господње име!“ 
Јер, ево, Господ заповеда и удариће велику кућу и развалиће је, а мања ће кућа пући. 
Трче ли коњи по литицама? Оре ли се море воловима? Јер, правду сте у отров преокренули и у пелен плод праведности. 
Радујете се Ло-Девару и говорите: „Нисмо ли својом снагом освојили Карнајим!“ 
„Јер, ево, подижем против вас, о, доме Израиљев – говори Господ Бог над војскама – народ који ће вас тлачити од Лево-Амата до пустињског потока.“ 
