Матеј.
14.
У то време је Ирод четверовласник чуо за Исуса, 
па је рекао својим дворанима: „То је Јован Крститељ. Он је устао из мртвих, те зато чудне силе делују у њему.“ 
Ирод, наиме, беше ухватио Јована, свезао га и бацио у тамницу. То је било због Иродијаде, жене Иродовог брата Филипа. 
Јован је говорио Ироду: „Ти немаш права да је имаш за жену!“ 
Због тога је Ирод хтео да га убије, али се бојао народа, јер су Јована сматрали пророком. 
Ипак, на Иродов рођендан Иродијадина ћерка је пред гостима одиграла плес. Ироду се толико допала, 
да се заклео да ће јој дати што год затражи. 
А она, наговорена од своје мајке, затражи: „Дај ми овде на тањиру главу Јована Крститеља.“ 
Цар се ражалостио, али је због заклетве и због окупљених наредио да јој се да. 
Тако је послао да се Јовану одруби глава у тамници. 
Јованову главу су донели на тањиру и дали девојци, а она је однела својој мајци. 
А Јованови ученици дођу, однесу Јованово тело и сахране га. Потом оду и јаве Исусу. 
Када је Исус то чуо, повукао се оданде бродићем на пусто место, да буде насамо. Ипак, народ је то чуо, па је пешице кренуо из градова за њим. 
Изашавши из бродића, Исус угледа много народа, сажали се на њих, те излечи болесне у народу. 
Када је пало вече, приступише му његови ученици и рекоше му: „Већ је доста касно, а место је пусто. Зато распусти народ нека оде до околних села да купи себи нешто за јело.“ 
А Исус им рече: „Не треба да иду. Дајте им ви да једу.“ 
Они му рекоше: „Ми немамо овде ништа друго осим пет хлебова и две рибе.“ 
Он им рече: „Донесите ми их овамо.“ 
И пошто је наредио народу да поседа по трави, узео је оних пет хлебова и две рибе, погледао према небу и изрекао благослов. Потом је разломио хлеб и давао ученицима, а ученици народу. 
Сви су јели и наситили се. А ученици су покупили још дванаест котарица преосталих комада. 
Оних који су јели било је око пет хиљада мушкараца, не рачунајући жене и децу. 
Исус је одмах затим потерао ученике да се укрцају у бродић и да пре њега отплове на другу обалу, док он не распусти народ. 
Опростивши се од народа, отишао је у брда да се насамо моли. Спустило се и вече, а он је још увек тамо био сам. 
А бродић са ученицима је већ био на великој удаљености од обале, шибан таласима услед противног ветра. 
Негде између три и шест сати ујутро, дошао је к њима ходајући по језеру. 
Угледавши га како хода по језеру, ученици су преплашени говорили: „То је утвара!“, и од страха повикаше. 
Исус им одмах рече: „Будите храбри! То сам ја, не бојте се!“ 
А Петар рече: „Господе, ако си то ти, заповеди ми да дођем до тебе по води.“ 
Исус му рече: „Дођи!“ Петар изађе из бродића те, ходајући по води, крене према Исусу. 
Али, видевши јачину ветра, уплаши се, те поче да тоне. Он повика: „Господе, спаси ме!“ 
Исус одмах пружи руку, дохвати га и рече му: „О, маловерни, зашто си посумњао?“ 
Када су ушли у бродић, ветар се умирио. 
Они у бродићу поклонише му се и рекоше: „Ти си заиста Син Божији!“ 
Када су препловили на другу обалу, пристали су у Генисарету. 
Пошто су тамошњи људи препознали Исуса, разгласили су то по целом оном крају, па су му донели све болеснике. 
Молили су га да само дотакну ресе његове одеће. И ко год би дотакао, оздрављао би. 
