Књига пророка Јеремије.
52.
Седекија је имао двадесет једну годину кад се зацарио, а владао је једанаест година у Јерусалиму. Мајка му се звала Амутала, ћерка Јеремијина, из Ливне. 
Он је чинио што је зло у очима Господњим, сасвим како је чинио и Јоаким. 
И пошто су се побунили против Господа, гнев Господњи је дошао на Јерусалим и Јуду, па их је одбацио од свога лица. А Седекија се побунио против вавилонског цара. 
Девете године његовог царевања, десетог дана десетог месеца, дошао је Навуходоносор, цар Вавилона, са свом својом војском на Јерусалим; утаборили су се пред њим и подигли насип око њега. 
Град је био под опсадом до једанаесте године цара Седекије. 
Али деветог дана четвртог месеца кад је у граду завладала љута глад, да није било хране за народ земље, 
град је био проваљен. Цар је под окриљем ноћи побегао са свим ратницима између два зида поред царског врта, иако су Халдејци били свуда око града, и отишао у правцу Араве. 
Халдејски војници су се дали у потеру за царем и стигли га на Јерихонским пољанама; сва његова војска се разбежала и оставила га. 
Халдејци су ухватили цара. Одвели су га вавилонском цару у Ривлу, у аматској земљи, који му је изрекао пресуду. 
Цар Вавилона је Седекијине синове поклао пред њим, а у Ривли је такође поклао и све главаре Јуде. 
Седекији је ископао очи, па га је везаног ланцима вавилонски цар довео у Вавилон и бацио у затвор све до дана његове смрти. 
Десетог дана петог месеца; то је била деветнаеста година цара Навуходоносора, цара Вавилона, у Јерусалим је дошао царев слуга Навузардан, заповедник телесне страже који је служио вавилонском цару. 
Он је спалио Дом Господњи, царев дворац и све куће у Јерусалиму; спалио је сваку велику зграду. 
Затим су сви халдејски војници, који су били са заповедником телесне страже, срушили све зидине око Јерусалима. 
Најсиромашније и остатак народа који је остао у граду, оне што су пребегли к вавилонском цару и преостале мајсторе, одвео је у изгнанство Навузардан, заповедник телесне страже. 
Ипак, заповедник телесне страже, Навузардан је оставио најсиромашније у земљи да буду виноградари и земљорадници. 
Халдејци су изломили и бронзане стубове који су били у Дому Господњем, и подножја и бронзано море, који су били у Дому Господњем, и однели сву њихову бронзу у Вавилон. 
Однели су и лонце, лопатице, усекаче, машице, тепсије, и све бронзано посуђе које се користило за храмску службу, као и кадионице и лаворе. 
Затим зделе, кадионице, чиније, лонце, свећњаке, тепсије и крчаге. Заповедник телесне страже је однео све што је било од злата и сребра. 
Бронзи од два стуба, једног мора, дванаест бронзаних волова који су били под њим и подножја, а које је цар Соломон начинио за Дом Господњи, није било мере. 
У погледу стубова, сваки стуб је био висок осамнаест лаката и био је обмотан ужетом од дванаест лаката. Био је шупаљ и дебљине четири прста, 
а на његовом врху је било бронзано оглавље. Оглавље је било високо пет лаката. Плетенице и нарови око оглавља су били потпуно од бронзе. Други стуб с плетеницом и наровима је био исти. 
Било је деведесет шест нарова са страна; укупно стотину нарова у плетеници. 
Заповедник телесне страже је, такође, повео Сорају, Првосвештеника, и Софонију, другог свештеника, и три вратара. 
Из града је одвео и једног дворанина који је био над ратницима, и седморицу царских свештеника које су нашли у граду. Такође је одвео писара војног заповедника, који је позивао у војску народ земље, и шездесет људи од народа земље које су нашли у граду. 
Навузардан, заповедник телесне страже, их је узео и довео их пред вавилонског цара у Ривлу. 
Вавилонски цар их је побио; погубио их је у Ривли, у земљи аматској. Тако је Јуда био одведен у изгнанство из своје земље. 
Ово је народ који је Навуходоносор повео у изгнанство: седме године: три хиљаде двадесет троје Јудејаца; 
осамнаесте године Навуходоносор је повео из Јерусалима осам стотина тридесет двоје људи; 
Навуходоносорове двадесет треће године, заповедник телесне страже, Навузардан, повео је у изгнанство седам стотина четрдесет пет Јудејаца. Укупно четири хиљаде шест стотина људи. 
Тридесет седме године изгнанства Јудиног цара Јехоније, двадесет петог дана дванаестог месеца, вавилонски цар Евил-Меродах је у првој години свога царевања помиловао и пустио из тамнице Јудиног цара Јехонију. 
Љубазно је с њим разговарао, и поставио му столицу више столица свих царева који су били с њим у Вавилону. 
Јехонија је одложио своју тамничку одећу, па је до краја живота јео храну за царевим столом. 
Цар Вавилона му је свакодневно давао за издржавање до краја његовог живота, све до дана његове смрти.
