Књига пророка Језекиља.
13.
Дође ми реч Господња: 
„Сине човечији, пророкуј против израиљских пророка. Пророкуј и реци онима што пророкују по жељи свога срца: ’Чујте реч Господњу: 
Говори Господ Бог: тешко безумним пророцима који свој дух следе, а ништа не виде! 
Твоји су пророци, Израиљу, као лисице међу рушевинама. 
Нисте дошли на пробијена места да градите зид око дома Израиљевога, да се одржи у рату у дан Господњи. 
Њихова су виђења испразна, а њихова прорицања лажна. Кажу – говори Господ – а Господ их није послао, и још чекају да се реч испуни! 
Зар виђење које имате није испразно, зар прорицање које изричете није лажно кад кажете – говори Господ – а ја нисам говорио?! 
Зато, говори Господ Бог: због ваших испразних речи и лажног прорицања, ево ме против вас – говори Господ Бог. 
Дићи ће се моја рука на пророке који пророкују испразна виђења и проричу лаж. Они неће опстати на сабору мога народа, и у књигу дома Израиљева неће бити уписани, нити ће ући у земљу Израиљеву. Тада ћете знати да сам ја Господ Бог.’ 
То је због тога што су завели мој народ говорећи ’Мир’, а мира нема. Неко још гради зид, а они га, ево, премазују кречом. 
Реци онима што премазују кречом да ће пасти. Сручиће се киша поплавна, падаће велики град, беснеће олујни ветрови. 
А кад зид падне, неће ли вас питати људи: где је креч којим сте га намазали?’ 
Стога, говори Господ Бог: ’Пустићу олујне ветрове у свом гневу, и поплавну кишу у својој јарости, и велики град, да га у гневу затрем. 
Разорићу зид који сте намазали кречом, оборићу га на земљу, па ће се показати његов темељ. А кад падне, скончаћете и ви у њему. Тада ћете знати да сам ја Господ. 
А кад искалим свој гнев на зиду и на онима који су га намазали кречом, рећи ћу вам: ’Нема више зида, нема више оних који су га окречили, 
нема више пророка израиљских који су пророковали Јерусалиму и имали виђења о његовом миру, а мира нигде – говори Господ Бог.’ 
А ти, сине човечији, окрени своје лице према ћеркама свог народа, које пророкују по жељи свог срца, и пророкуј против њих. 
Реци: ’Говори Господ Бог: тешко онима што пришивају врачарске врпце око свих својих зглобова, и праве амајлије за главе свих величина, да улове душе! Можете ли да ловите душе мог народа, а да своје душе сачувате? 
Скрнаве ме пред мојим народом за шаку-две јечма, и који комадић хлеба. Лажете мој народ који слуша лажи, те убијате душе које не треба да умру, а остављате у животу оне који не треба да живе.’ 
Зато, говори Господ Бог: ’Ево ме против ваших врачарских врпци којима ловите душе као птице; стргнућу их с ваших руку и ослободићу оне чије душе ловите као птице. 
Покидаћу ваше амајлије за главу и избавићу свој народ из ваших руку, па више неће бити плен у вашим рукама. Тада ћете знати да сам ја Господ. 
Зато што сте лажју ожалостили срца праведних, која ја нисам ожалостио, и зато што сте охрабрили неправедне да се не одврате од свог злог пута како би се спасили, 
зато више нећете имати испразна виђења и бавити се прорицањем! Ја ћу избавити мој народ из ваших руку, па ћете знати да сам ја Господ.’“ 
