1. Књига Самуилова.
29.
Филистејци су окупили сву своју војску у Афеку, а Израиљци су се утаборили код извора у Језраелу. 
Филистејски кнезови су пролазили са својим стотинама и хиљадама, а Давид је са својим људима ишао у позадини с Ахисом. 
Тада филистејски кнезови рекоше: „Шта раде ти Јевреји овде?“ Ахис одговори филистејским кнезовима: „Није ли то Давид, слуга израиљског цара Саула, који је са мном више од годину дана? Ја нисам нашао на њему никакву ману од дана кад је пребегао до данас.“ 
Али филистејски кнезови су се наљутили на њега. Рекли су му: „Врати тог човека; нека се врати у место које си му одредио. Нека не иде с нама у битку да нам не би постао непријатељ у бици. Чиме би поново стекао наклоност свога господара ако не главама ових људи? 
Није ли то онај исти Давид о коме су певали у колу: ’Саул поби своје хиљаде, а Давид десетине хиљада’?“ 
Ахис позва Давида и рече му: „Живога ми Господа, ти си поштен. Било би ми мило да идеш са мном у ратне походе, јер нисам нашао на теби никакво зло од дана кад си дошао к мени до овога дана. Ипак, ниси по вољи кнезовима. 
Зато се врати у миру и немој чинити ништа што би озловољило филистејске кнезове.“ 
Давид одговори Ахису: „Шта сам урадио? Какву си кривицу нашао на своме слузи од дана кад сам се појавио пред твојим лицем до овога дана, да не могу ићи у бој против непријатеља мога господара, цара?“ 
Ахис одговори Давиду: „Знам, драг си ми као Анђео Божији, али филистејски кнезови су рекли: ’Он неће ићи с нама у битку.’ 
Стога порани сутра, ти и слуге твога господара који су дошли с тобом; устаните чим сване, па идите.“ 
Давид порани са својим људима, па истог јутра крене и врати се у филистејску земљу, а Филистејци оду у Језраел. 
