Књига пророка Захарије.
4.
Тако се анђео који је разговарао са мном вратио и пробудио ме као када човека из сна буде. 
Упитао ме је: „Шта видиш?“ Одговорио сам: „Гле! Видим свећњак сав од злата са судом на врху, са седам жижака на њему и са седам левака за сваки жижак на врху. 
Ту су и два стабла маслине крај њега, једно са десне стране суда, а друго са његове леве стране.“ 
А ја сам овако питао анђела који је разговарао са мном: „Господару мој, шта је ово?“ 
Анђео који је разговарао са мном ми је узвратио речима: „Зар не знаш шта је ово?“ Одговорио сам: „Не знам, господару мој.“ 
Наставио је и рекао ми: „Ово је реч Господња Зоровавељу која каже: ’Ни силом ни снагом, већ Духом мојим – каже Господ над војскама. 
Ма, ко си ти, о, горо велика! Пред Зоровавељом бићеш зараван. Он ће изнети угаони камен на врх кличући: „Милост! Нека му је милост!“’“ 
Реч Господња ми је дошла и поручила: 
„Руке Зоровавељове су основале овај Дом и његове ће га руке завршити. И ти ћеш схватити да ме је Господ над војскама послао к вама. 
Јер ко је презрео дан скромних почетака? А оних седам ће се радовати, видеће угаони камен и висак у руци Зоровавељовој, тих седам очију Господњих ће помно гледати по свој земљи.“ 
Питао сам га: „А шта су ова два стабла маслине, једно с десне стране свећњака, а друго са његове леве стране?“ 
И још сам га питао: „А шта су ове две гране на маслинама, на два златна левка, из којих цури златасто уље?“ 
Одговорио ми је: „Зар не знаш шта су они?“ „Не знам, господару мој“ – узвратио сам. 
И рече ми: „Ово двоје су помазаници који стоје пред Господом свег света!“ 
