Филипљанима.
2.
Ако сте, дакле, примили икакву утеху по Христу, икакво љубављу прожето охрабрење, ако имате икакво заједништво са Духом, ако сте примили икакво милосрђе и саосећање, 
испуните ме, онда, радошћу: свој ум усмерите на исто, имајте исту љубав, будите једнодушни, на једно мислећи. 
Ништа не чините ради себичног истицања, нити из безвредног частољубља, него у понизности сматрајте једни друге већим од себе. 
Не гледајте само на властиту корист, него свако да гледа и на корист других. 
У себи носите исту мисао коју је Христос Исус носио: 
Он, по обличју Бог, није сматрао да бити једнак Богу, јесте плен који треба отимати, 
него је лишио себе части, узевши обличје слуге, поставши сличан људима. Као човек се појави, 
те понизи себе самог, и поста послушан до смрти, до смрти на крсту. 
Бог га зато преузвиси, и дарова му име, име које је над сваким именом, 
да се пред именом Исусовим, свако колено приклони, оних на небу, на земљи, и под земљом, 
и да сваки језик призна да је Исус Христос Господ, на славу Бога Оца. 
Сходно томе, вољени моји, ви који сте увек били послушни, не само у моме присуству, него још више сад, у мом одсуству, са страхом и трепетом спроводите у дело своје спасење. 
Бог је, наиме, тај који чини у вама да желите и чините оно што је њему угодно. 
Све чините без гунђања и расправљања, 
да будете без мане и чисти, неокаљана деца Божија усред исквареног и изопаченог нараштаја, међу којима светлите као звезде у свемиру, 
чврсто држећи реч живота, да бих се поносио у дан Христов, да нисам узалуд трчао, нити се узалуд трудио. 
Но, ако се и приносим као жртва изливница за вас у служби ваше вере, радостан сам и радујем се са свима вама. 
Тако и ви будите радосни и радујте се са мном. 
Надам се у Господу Исусу да ћу вам ускоро послати Тимотеја, да се и ја охрабрим када сазнам како сте ви. 
Немам, наиме, никог толико блиског себи ко би се тако ваљано бринуо о вашим потребама. 
Јер сви траже своје, а не оно што припада Христу Исусу. 
Али ви знате за његову прокушаност, да је, као дете са оцем, заједно са мном служио у навештавању Радосне вести. 
Надам се, дакле, да ћу вам њега послати чим видим како стоје ствари са мном. 
Уверен сам у Господу да ћу ускоро и ја лично доћи. 
Ипак, сматрам за потребно да вам пошаљем Епафродита, мог брата, сарадника и саборца, који је од вас послан да ми се нађе у потребама. 
Јер, он је чезнуо за свима вама и био узнемирен што сте чули да је болестан. 
И заиста је тако оболео да је скоро умро, али Бог му се смиловао, и не само њему, него и мени, да ми не дође жалост на жалост. 
Утолико више желим да га пошаљем, да бисте се обрадовали када га видите, и да бих ја мање бринуо. 
Примите га, стога, са свом радошћу и цените такве. 
Јер он је ради Христовог дела скоро умро, изложивши свој живот погибељи да надопуни оно у чему ми ви нисте могли послужити. 
