Псалм.
45.
За хоровођу, по напеву „Љиљани“, синова Корејевих. Поука. Песма љубави. Из срца ми теку речи умилне, цару управљам своје стихове; језик је мој писаљка хитрога писара. 
Ти си лепши од свих потомака људи, с твојих уста милост се прелива, јер Бог те је благословио довека. 
Уз бок припаши мач свој, јуначе, у сјају и величанству своме. 
Изјаши победнички у величанству своме, за истину, кроткост и праведност; нек десница твоја страшна дела покаже. 
Нек стреле твоје зашиљене пробију срце царевих душмана, и народи нек падају под ноге твоје. 
Твој је престо, Боже, у веке векова! Жезло је правде жезло твога царства. 
Волиш правду, а мрзиш неправду. Зато те је Бог, твој Бог, помазао уљем радости, више него твоје другове; 
Сва ти одећа мирише на смирну, алоју и касију, из дворова од слоноваче харфом те веселе. 
Ћерке царске твоје су дворкиње, с десна ти царица стоји у офирском злату. 
Послушај, ћерко, погледај, добро слушај, заборави народ свој и дом оца свог. 
Кад цар пожели лепоту твоју, поклони му се, јер он је господар твој. 
Ћерка тирска доћи ће ти с даром, богати људи тражиће твоју наклоност. 
Сва славна, ћерка царева чека у соби, у хаљини златом извезеној, 
да је украшену доведу пред цара, Девице је прате, другарице њене, да и њих доведу пред тебе. 
Доводе их радосно, с весељем, те ступају у цареве дворе. 
Твоји синови заузеће место очева твојих, поставићеш их за кнезове по свој земљи. 
Име ћу ти овековечити кроз сва поколења; зато ће те народи славити у веке векова. 
