Књига о Јову.
38.
Тада је Господ узвратио Јову из вихора овим речима: 
„Ко је тај што мој савет помрачује речима незнања? 
Као мушко опаши слабине своје, да те ја питам, а ти да ми одговараш. 
Где си ти био када сам полагао темеље земљи? Кажи ако си паметан! 
Ко јој је одредио мере – ако то знаш – ко је мерно уже над њом развукао? 
На чему су њене основе углављене? Ко ли јој је поставио угаони камен 
када су јутарње звезде певале сложно и кад су клицали сви Божији синови? 
Ко је море затворио вратима када је прокуљало и из утробе изашло; 
када сам му од облака хаљину скројио и повоје од густога мрака; 
и побо му граничнике своје, углавио решетку и врата; 
када сам му рекао: ’Долазићеш довде али не и даље, овде је међа обести таласа твојих!’? 
Јеси ли за живота свога заповедао јутру и казао зори где јој је место, 
да прихвати земљу за углове, да с ње буду отресени злобни људи? 
А земља се обликује као глина под печатом, па све на њој ко хаљина стоји. 
Тада се од злобника узима светло њихово, ломи им се рука уздигнута. 
Да ли си ишао до извора мора? Јеси ли ходао дубином бездана? 
Да ли су ти показана врата смрти? Јеси ли видео врата од најцрње таме? 
Јеси ли сагледао земљина пространства? Реци, ако знаш све то! 
Који је пут до куће светла? На ком се месту налази тама? 
Зар можеш да их понесеш до њиховог места? Знаш ли за стазе до њиховог стана? 
Ма, ти то знаш, ти си се тада родио и голем је број твојих дана! 
Јеси ли био у ризницама снега? Јеси ли видео оружарницу града 
коју сам сачувао за време невоље, за дан боја и војевања? 
У којем се смеру рачва муња и где се источни ветар по земљи разноси? 
Ко поплаву рачва на канале и пут тутњави грома, 
да донесе кишу земљи без икога и пустари без живе душе; 
да напоји пустош и пустињу и учини да изникне трава? 
Да ли киша оца има? Капи росе ко је изродио? 
Из чије се утробе лед родио и иње с небеса ко је породио, 
кад ко камен воде се скамене, површином следи се дубина? 
Јеси ли ти свезао Влашиће ланцима? Хоћеш ли да одрешиш Орион? 
Можеш ли да на време изведеш сазвежђа и поведеш Медведа са његовим медведићима? 
Познајеш ли законе небеса и постављаш ли њихова правила на земљи? 
Зар ти можеш облацима да довикнеш, па да те силним водама облију? 
Можеш ли да пошаљеш муње, да оне крену и кажу ти: ’Ту смо!’? 
Ко је петлу дао мудрост и ко је разуму знање дао? 
Ко мудрошћу облаке броји и ко их излива ко небеске мешине, 
да стврдне грумење земље и згрудва бусење? 
