Еванђеље по Луки.
1.
Пошто су већ многи предузели да опишу догађаје који су се испунили међу нама, 
онако како су нам пренели они који су од почетка били очевици и слуге Божије речи, 
стога сам и ја сматрао за сходно, пошто сам све подробно од почетка испитао, да ти то напишем по реду, уважени Теофиле, 
да се увериш у веродостојност онога чему си поучен. 
У време када је цар Ирод владао над Јудејом, био је један свештеник по имену Захарија. Он је припадао Авијином реду. Жена му је водила порекло од Арона. Звала се Јелисавета. 
Обоје су били праведни пред Богом, беспрекорно живећи по заповестима и захтевима Господњим. 
Деце нису имали, јер је Јелисавета била нероткиња, а обоје су већ били у поодмаклим годинама. 
Једном је Захарија, по редоследу свог реда, вршио службу у храму пред Богом. 
Он је, по свештеничком обичају, коцком био изабран да уђе у храм Господњи и принесе кад. 
Док се кад приносио, много народа се молило у предворју. 
Тада се појави анђео Господњи и стаде с десне стране кадионог жртвеника. 
Захарија се узнемири и силно се препадне угледавши анђела. 
Анђео му рече: „Не бој се, Захарија! Твоја молитва је услишена. Твоја жена Јелисавета ће ти родити сина, и ти ћеш му дати име ’Јован’. 
Он ће ти бити на радост и весеље и многи ће се радовати његовом рођењу. 
Јер, он ће бити велики пред Господом. Он неће пити ни вина, ни жестока пића, а Духом Светим биће испуњен још у мајчиној утроби. 
Многе ће Израиљце окренути Господу, њиховом Богу. 
Ступаће као весник пред Господом, у Илијином духу и сили; да измири очеве са синовима и да врати непослушне на пут разборитости праведничке, те да припреми народ за Господа.“ 
Захарија рече анђелу: „По чему ћу то знати? Ја сам, ево, стар човек, а и моја жена је већ зашла у године.“ 
Анђео му одговори: „Ја сам Гаврило који стојим у Божијем присуству. Бог ме је послао да говорим с тобом и да ти саопштим ову радосну вест. 
Будући да ниси поверовао мојим речима, занемећеш и нећеш моћи да говориш све до дана када ће се ово догодити. Ово ће се испунити у право време.“ 
А народ који је чекао Захарију, чудио се што се он тако дуго задржао у храму. 
Када је Захарија изашао из храма, није могао да им говори. Они су онда схватили да је имао виђење у храму. Давао им је знакове; није могао да говори. 
Кад је истекло време његове службе, Захарија се вратио кући. 
Нешто након тога, његова жена Јелисавета затрудни. Крила се пет месеци, говорећи: 
„Ово је Господ учинио за мене у време када му се свидело да уклони моју срамоту пред људима.“ 
А шестог месеца, Бог пошаље анђела Гаврила у галилејски град Назарет 
девојци по имену Марија. Она је била испрошена за човека који се звао Јосиф, пореклом из лозе цара Давида. 
Дошавши к њој, рекао је: „Радуј се, ти којој је исказана милост! Господ је с тобом!“ 
Марија се смете на те речи и поче да размишља: какав је ово поздрав? 
Анђео настави: „Не бој се, Марија, јер си нашла милост пред Богом. 
И ево, затруднећеш и родићеш сина, па ћеш му дати име ’Исус’. 
Он ће бити силан и зваће га ’Син Свевишњега’. Њему ће Господ Бог предати престо његовога оца Давида. 
Он ће довека владати над потомством Јаковљевим и његовом Царству неће бити краја.“ 
Марија упита анђела: „По чему ћу то знати, кад још нисам удата?“ 
Анђео јој одговори: „Дух Свети ће сићи на тебе и сила Свевишњег ће те осенити. Зато ће то дете бити свето и зваће се ’Син Божији’. 
А ево и твоја рођака Јелисавета носи сина у својој старости. Она је већ у шестом месецу, а њу су називали нероткињом. 
Богу ништа није немогуће.“ 
Марија рече: „Ево служитељке Господње, нека ми буде како си рекао.“ Анђео тада оде од ње. 
Тих дана, Марија се спреми и журно оде у град Јудин. 
Ушла је у Захаријину кућу и поздравила Јелисавету. 
Кад је Јелисавета чула Маријин поздрав, заигра дете у њеној утроби и Свети Дух је испуни, 
те она ускликну: „О, најблагословенија међу женама, благословен је плод утробе твоје! 
Чиме сам то заслужила да мајка мога Господа дође к мени? 
Јер, чим сам чула твој поздрав, од радости заигра дете у мојој утроби. 
Блажена је она која је поверовала да ће се испунити што јој Господ рече.“ 
Онда Марија рече: „Велича душа моја Господа, 
весели се дух мој Богу, моме Спаситељу, 
јер погледа на понизност своје слушкиње. Ево, од сада ће ме сви нараштаји звати блаженом; 
јер велика је дела Свесилни учинио по мени, свето је име његово! 
Милост је његова над онима што га поштују, од колена до колена. 
Моћна дела учини мишицом својом, растера узносите што су пуни себе, 
збаци владаре са престола и узвиси понижене, 
гладне насити добрима, а богате без ичега отпусти. 
Придиже Израиља, слугу свога, сетивши се свога милосрђа, 
како рече прецима нашим, Аврахаму и његовом потомству довека.“ 
Марија остаде са Јелисаветом око три месеца, па се врати својој кући. 
Дође време да Јелисавета роди, и она роди сина. 
Њени суседи и рођаци су чули да јој је Господ био веома милостив, па су се радовали са њом. 
Осмога дана дођу да обрежу дете. Хтели су да му дају очево име – Захарија, 
али мајка рече: „Никако, име ће му бити Јован!“ 
Они јој рекоше: „Али, у твојој родбини нико не носи то име.“ 
Онда знаковима упитају оца да каже како би он хтео да се дете зове. 
Захарија затражи таблицу и напише: „Његово име је Јован.“ Сви су се томе чудили. 
Одједном, Захарија поче да говори и да прославља Бога. 
Страх је обузео све њихове суседе, тако да се ово прочуло по целом горском крају Јудеје. 
Сви који су ово чули, размишљали су о томе питајући се: „Шта ће бити са овим дететом?“ Јер је рука Господња била са њим. 
А Захарија, отац Јованов, испуњен Светим Духом, поче да пророкује: 
„Благословен да је Господ, Бог Израиљев, што дође међу свој народ и откупи га. 
Подиже нам силнога Спаситеља, од рода Давидова, слуге свога, 
како обећа давно преко својих светих пророка: 
да нас спасе од наших душмана и од руку оних који нас мрзе; 
да ће исказати милост прецима нашим и сетити се свога светог савеза, 
по заклетви датој праоцу нашем Аврахаму, да ће нам дати: 
да му без страха служимо, од душманске руке избављени, 
живећи свето и праведно пред њим у све дане наше. 
А ти, дете моје, зваћеш се ’пророк Свевишњега’, јер ћеш ићи пред Господом да припремиш путеве за њега. 
Ти ћеш довести до спознаје његов народ да је спасење у опроштењу њихових греха, 
по милостивом срцу Бога нашега, од којег ће нам доћи светлост зоре са висине, 
да обасја оне што живе у тами и под сенком смрти бораве, и да наше стопе на пут мира усмери.“ 
Када је дечак одрастао и духовно ојачао, отишао је да живи у пустињи, све до дана када се појавио у јавности израиљског народа. 
