Прва посланица Јованова.
1.
Оно што је било од почетка, што смо чули, што смо својим очима видели, што смо посматрали и својим рукама опипали, то је о њему, Речи живота. 
Он, живот, показао се видљивим; ми смо га видели, па сведочимо и објављујемо вам њега, вечни живот који је био са Оцем и нама се објавио. 
Што смо видели и чули, то објављујемо и вама, да и ви имате заједништво са нама. А наше заједништво је са Оцем и са Сином његовим, Исусом Христом. 
Ово пишемо да наша радост буде потпуна. 
Ово је вест коју смо чули од њега и јављамо је вама: Бог је светлост и у њему нема никакве таме. 
Ако кажемо да имамо заједништво са њим, а живимо у тами, тада лажемо, и не поступамо по истини. 
Али, ако живимо у светлости као што је сам Бог у светлости, тада имамо заједништво један са другим, и крв његовог Сина Исуса чисти нас од свакога греха. 
Ако кажемо да немамо греха, сами себе варамо и истине нема у нама. 
Ако му, пак, признајемо своје грехе, он је веран и праведан: опростиће нам грехе и очистиће нас од сваке неправде. 
Ако кажемо да нисмо згрешили, правимо га лажљивцем и његове речи нема у нама. 
