Псалм.
9.
За хоровођу, по напеву „Смрт сина“. Псалам Давидов. Славићу Господа свим срцем својим, причаћу о свим твојим чудесима. 
Веселићу се, теби ћу клицати, твоме ћу имену певати, Свевишњи. 
Кад се моји непријатељи повуку у бегу, нека се саплету и пропадну пред тобом. 
Јер ти си одбранио моје право и суд, сео си на престо да судиш по правди. 
Укорио си народе, уништио опаке, затро си им име у веке векова. 
Докрајчен је душманин, у рушевинама је довека, градове си му истребио, спомен на њих избрисао. 
Али Господ столује до века, престо је свој поставио да суди, 
и свету ће судити по правди, једнако ће судити народима. 
Господ је заклон угњетеном, заклон у време невоље. 
Нека се уздају у тебе они који твоје име знају, јер ти, Господе, не остављаш оне што те траже. 
Певајте Господу, који столује на Сиону! Причајте народима о делима његовим! 
Јер онај што се свети за проливену крв, он памти, не заборавља вапај понизних. 
Смилуј ми се, о, Господе, види како ме киње мрзитељи моји – ти што ме извлачиш из врата смрти – 
да бих навештао сва славна дела твоја на дверима ћерке сионске, и тамо се радовао твојему спасењу. 
Народи јаму ископаше, ал’ у њу сами упадоше, нога им се ухвати у мрежу коју сакрише. 
Господ је себе учинио знаним, он поступа по праву, а опаки се хвата у замку своје руке. Мисли. Села 
Нека се опаки врате у Свет мртвих, сви народи који Бога заборављају, 
јер убоги неће увек бити заборављен, нити пропасти нада понизних. 
Устани, Господе, нека човек не надвлада, нека се суди народима пред тобом. 
Утерај им страх у кости, Господе, нека знају пуци да су само људи. Села 
