Књига проповедникова.
7.
Боље је добро име од доброг мирисног уља и дан смрти од дана рођења. 
Боље је ићи у кућу ожалошћених него у кућу где је гозба, јер је то крај сваком човеку. Нека то срцем својим пригрли ко живи. 
Од смеха је стрепња боља јер је у тужном лицу милина срцу. 
Срце мудрих људи је у кући ожалошћених, а срце безумника у кући где је гозба. 
Боље је слушати прекор мудрог него кад неко слуша песму безумника. 
Наиме, смех безумника је попут праскања трновог грања под лонцем, али и то је пролазно. 
Насиље и мудрог чини лудим, а у миту срце огрезне. 
Крај неке ствари је бољи од њеног почетка и дуготрпељивост од бахатости. 
Не нагли духом до јарости, јер јарост почива у недрима безумника. 
Не питај: „Зашто су дани који су прошли бољи од дана који су дошли?“, јер такво питање није мудро. 
Мудрост је добра као и наследство и на корист је онима које сунце обасјава. 
Јер је у мудрости заклон као што је у новцу заклон, али је предност познавања мудрости у томе што чува живот мудрих. 
Размисли о делу Божијем: ко је то кадар да исправи оно што он искриви? 
У дану добрих ствари и ти добар буди, а у дану лоших ствари размисли о овом: Бог је начинио обоје с разлогом, да човек не зна шта ће бити након њега. 
Баш сам свашта видео у данима своје пролазности: праведника који страда у својој праведности и неправедника који истрајава у својој неправедности. 
Не буди претерано праведан и не чини себе премудрим. Зашто би се упропастио? 
Не буди претерано зао и не буди луд. Зашто би умро кад ти време није? 
Добро је да се држиш овог савета, а и претходни не испуштај из руке. Јер ко се боји Бога спасава се од свега. 
Мудрост мудроме пружа више снаге него десеторици владара што су у граду. 
Стварно, нема на земљи праведног човека који чини добро и не греши. 
Елем, не мари за приче што их људи причају, да не би чуо како те твој слуга куне. 
Јер, срце твоје зна да си често и ти клео друге. 
И све сам то искушао мудрошћу, па рекох: „Бићу мудар!“ Али, то је било далеко од мене. 
Шта год да се збива је далеко и предубоко. Ко ће то да докучи? 
Тако сам срцем настојао да сазнам, да истражим, да нађем мудрост и смисао, да откријем глупост неправде и лудост безумља. 
И открио сам да је жена, која је као замка и чије је срце мрежа, од смрти горча и да су јој руке као ланци. Богоугодник од ње бежи док грешника она хвата. 
Гле, то сам открио – говори проповедник – док сам ствари по ствари тражио смисао, 
за којим истрајно трагам душом и не налазим га: од њих хиљаду човека једног сам нашао, али жену међу свим овима нашао нисам. 
Ето, једно сам открио: Бог је људе створио честитима, али они којекакве сплетке траже. 
