Књига проповедникова.
5.
Пази на своје кораке када идеш у Дом Божији. Приступи да слушаш, јер је то боље од жртве безумника што не знају да зло чине. 
Не брзај устима, не срљај срцем пред Бога са речима, јер је Бог на небесима, а ти си на земљи. Зато не говори многе речи. 
Јер сан долази од обиља рада, а глас безумника од обиља речи. 
А када даш завет Богу, не оклевај да га испуниш, јер Богу нису мили безумници. Испуни шта си се заветовао. 
Боље је и да се не заветујеш него да се заветујеш, а не испуниш. 
Не дај својим устима да те у грех воде и не реци пред весником Божијим: „Ово је била несмотреност!“ Зашто да се Бог гневи на тебе и уништи дело руку твојих? 
Јер као што је пролазност у обиљу снова, тако је и у многим речима. Зато – Бога се бој! 
Ако у околним областима видиш да се тлачи сиромах и изврћу право и правичност, не чуди се тој ствари. Јер и над високим има ко је виши, а над њима бдије узвишенији. 
Добробит од земље је за сваког, јер и самом цару се служи од њиве. 
Ко год воли сребро, сребром неће бити задовољан; ни зарадом онај што богатство воли. И то је пролазно. 
Где је много имовине, много је и оних што је троше. У чему је онда добит њеним газдама осим што је својим очима гледају? 
Трудбенику је сладак сан било да је мало или много јео; а богатство богатоме миран сан не пружа. 
Видео сам да под капом небеском постоји зло големо: богатство нагомилано за беду власнику своме. 
Елем, пропало је то богатство у пословима лошим, па такав рођеном сину ништа не оставља у рукама својим. 
Какав је из мајчине утробе изашао – го – вратиће се какав је и дошао. И ништа у рукама својим од свог труда неће узети и понети. 
И ово је зло големо: какав је дошао, такав ће и отићи. И у чему је корист за њега што се мучио у ветар? 
Стварно, јео је суморан кроз све дане своје, узнемирен, веома болестан и срдит. 
Ето, видео сам нешто добро и корисно за човека: да једе и пије, да ужива добро свег свог труда којим се мучи под капом небеском за мало дана свог живота које му је Бог дао да су његови. 
Сваком човеку коме је Бог дао иметак и богатство, дао је и овлашћење да од тога једе, да прими своју награду и буде срећан у свом труду – и то је Божији дар. 
Јер, он се не сећа често дана свог живота, јер га Бог заокупља радостима његовог срца. 
