Књига пророка Авакума.
3.
Молитва пророка Авакума у облику нарицаљки: 
О, Господе, чуо сам вест о теби и уплашио сам се! О, Господе, оживи дело своје у времену, обнови га усред година, сети се да се смилујеш у гневу своме. 
Са Темана долази Бог и Светитељ са Горе Фарана. Села Величанство његово покрива небеса, а слава његова земљу испуњава. 
Његово светло блиста, а у руци му је двокрака муња, где је скровиште снаге његове. 
Пред њим помор иде, а пошаст га све у стопу прати. 
Када стане, тад се земља тресе; кад погледа, народи поскачу; растресу се вечити врхови и слежу се брда древна, јер древни су путеви његови. 
Видео сам тугу под шаторима Кушана, подрхтавају шаторски застори земље мадијанске. 
О, Господе, јеси ли на реке гневан? Гневиш ли се ти на реке или си на море јаростан? Ево, јездиш на коњима својих бојних кола спасења. 
Разоткривен и видно је постављен лук твој, реч заклетве твоје шиба. Села А реке браздају земљу. 
Гледају те, грче се планине, куљају бујичне воде, бездан се јавља хуком својим и руке своје високо диже. 
Сунце и месец мирују у свом пребивалишту, умину на светло стрела твојих и на блесак сјаја твога копља. 
Ти у љутњи земљу газиш, у јарости ти народе вршеш. 
Излазиш због спасења свог народа, због спасења помазаника свога дробиш главара зликовачког дома, разоткриваш од пете до врата. Села 
Њиховим копљима пробадаш главара њихових ратника, а они јуришају да нас здробе, и ликују као кад у потаји прождиру сиромаха. 
Ти газиш по мору коњима својим и пене се велике воде. 
И ја сам то чуо и стомак ми се згрчио, од тог звука ми задрхташе усне, трулеж ми се увуче у кости, а колена ми заклецаше. Смирићу се све до дана невоље што долази на народ који нас напада. 
Ако смоква и не пропупи, ако нема на чокоту плода; изневери ли труд око маслине, не роде ли поља храном, нестане ли стадо из тора и ишчезне стока из обора, 
у Господу ја ћу да ускликнем и веселим се у Богу мог спасења! 
Господ Бог је моја снага! Даде ми ноге хитре ко у кошуте, по мом кршу даде ми да ходам. 
