Матеј.
13.
Онога дана Исус је изашао из куће и сео уз језеро. 
Око њега се окупило много света, па је морао да седне у једну лађицу, док је сав народ стајао на обали. 
Много им је говорио служећи се причама: „Гле, изађе сејач да сеје. 
И како је сејао, нека зрна су пала крај пута. Но, дошле су птице и позобале их. 
Друга зрна су пала на каменито тле, где нису имала много земље. Брзо су изникла, јер земља није била дубока. 
Али када је сунце синуло, спржило је биљке, и пошто нису имале корен, посушиле су се. 
Нека зрна су пала међу трње. Трње нарасте и погуши биљке. 
Ипак, нека зрна су пала на добру земљу и донела род: нека стоструко, нека шездесетоструко, а нека тридесетоструко. 
Ко има уши, нека слуша!“ 
Тада му приступе његови ученици и упитају га: „Зашто им говориш кроз приче?“ 
Исус им одговори: „Вама је дано да сазнате тајне Царства небеског, а њима није дано. 
Јер ко има, њему ће се додати и изобиловаће, а ономе који нема, одузеће се и то што има. 
Зато им говорим кроз приче, зато што гледају, а не виде, слушају, а не чују и не разумеју. 
На њима се испуњава Исаијино пророштво које гласи: ’Слушаћете и нећете разумети, гледаћете и нећете видети. 
Јер је отврднуло срце овога народа, уши су своје зачепили, очи су своје затворили, да очима не виде, да ушима не чују, да срцем не разумеју и обрате се, да их ја исцелим.’ 
А ваше очи су блажене што гледају, и ваше уши што слушају. 
Јер заиста вам кажем: многи пророци и праведници су желели да виде оно што ви гледате, али нису видели, и да чују што ви слушате, али нису чули. 
Ви послушајте, дакле, шта значи прича о сејачу. 
Свакоме ко слуша реч о Царству, а не разуме, долази Зли и отима што му је посејано у срцу. То је оно семе што је уз пут посејано. 
А семе посејано на каменито тле, то је онај који кад чује Божију реч, одмах је са радошћу прихвата, 
али пошто реч није ухватила корена у њему, бива непостојан. Кад настане невоља или прогонство због речи, он одмах отпада. 
Оно семе што је посејано у трње, то је онај који чује реч, али брига за овоземаљске ствари и заводљивост богатства угуше реч, те остаје без плода. 
А семе посејано на добро тле, то је онај који реч слуша и разуме, те онда заиста даје плод: стоструко, шездесетоструко и тридесетоструко.“ 
Исус им је испричао другу причу: „Царство небеско је слично човеку који је посејао добро семе на својој њиви. 
Али док су његови људи спавали, дође његов непријатељ, посеје кукољ међу жито и оде. 
Када је усев израстао и донео плод, показао се и кукољ. 
Слуге приступише своме домаћину, па му рекоше: ’Господару, ниси ли ти посејао добро семе на својој њиви? Одакле онда кукољ?’ 
’То је урадио непријатељ’, одговори им домаћин. Слуге га онда упиташе: ’Хоћеш ли, онда, да одемо и да га покупимо?’ 
Домаћин им одговори: ’Не, да не бисте са кукољем ишчупали и жито. 
Оставите нека обоје расту до жетве. А у време жетве ћу рећи жетеоцима: скупите прво кукољ и свежите га у снопове да се спали, а жито однесите у моју житницу.’“ 
Исус им је изложио другу причу: „Царство небеско је слично горушичином зрну које човек узме и посеје на својој њиви. 
Оно је додуше мање од свег семења, али када израсте, надвисује остало растиње и постаје дрво на које долазе птице небеске и гнезде се по његовим гранама.“ 
Испричао им је још једну причу: „Царство небеско је слично квасцу који жена узме и умеси са три мере брашна, док све тесто не ускисне.“ 
Све ово је Исус испричао народу кроз приче, и без прича им ништа није говорио, 
да би се испунило оно што је Бог рекао по пророку: „Мој говор биће у причама, објавићу што је сакривено од постанка света.“ 
Исус је онда распустио народ и ушао у кућу. Његови ученици су дошли к њему и рекли му: „Разјасни нам причу о кукољу на њиви.“ 
Он им одговори: „Сејач доброг семена је Син Човечији. 
Њива представља свет. Добро семе су поданици Царства, а кукољ су поданици Злога. 
Непријатељ који је посејао кукољ – то је ђаво. Жетва је свршетак света, а жетеоци анђели. 
И као што се кукољ сакупља и спаљује, тако ће бити на свршетку света. 
Син Човечији ће послати своје анђеле да сакупе из његовог Царства све оне што наводе на грех и оне који чине безакоње, 
па ће их бацити у пећ огњену. Тамо ће бити плач и шкргут зуба. 
Тада ће праведници засјати као сунце у Царству Оца својега. Ко има уши, нека слуша! 
Царство небеско је слично и благу сакривеном у пољу, које човек нађе. Он га тада сакрије и сав радостан оде да прода све што има, па купи оно поље. 
Надаље, Царство небеско је слично трговцу који трага за лепим бисерима. 
А када нађе један скупоцени бисер, он оде да распрода све што има и купи га. 
Царство небеско је слично и рибарској мрежи баченој у море која захвати разне врсте риба. 
Када се мрежа напуни и извуку је на обалу, онда рибари седну, па добре рибе ставе у судове, а лоше избаце. 
Тако ће бити и на свршетку света: изаћи ће анђели па ће издвојити зле од праведних 
и бацити их у пећ огњену. Тамо ће бити плач и шкргут зуба. 
Разумете ли све ово?“ Они одговорише: „Да!“ 
Он им онда рече: „Зато је сваки зналац Светог писма, поучен о Царству небеском, сличан домаћину који из своје ризнице износи ново и старо.“ 
Када је Исус завршио са овим причама, отишао је оданде. 
Дошао је у свој завичај и учио мештане у њиховој синагоги. Они су се дивили и говорили: „Одакле овоме оваква мудрост и чуда? 
Није ли ово дрводељин син? Не зове ли се његова мајка Марија, а његова браћа Јаков, Јосиф, Симон и Јуда? 
Нису ли и његове сестре овде међу нама? Одакле му онда све то?“ 
Зато га нису прихватили. Исус им рече: „Пророк је без части само у свом завичају и у свом дому.“ 
Ту није учинио много чуда због њиховог неверовања. 
