2. Мојсијева.
31.
Господ опет рече Мојсију: 
„Види, ја сам по имену позвао Веселеила, сина Уријиног, сина Оровог, из Јудиног племена. 
Испунио сам га Духом Божијим, и подарио му мудрост, проницљивост и знање за сваку врсту вештине: 
да вешто смишља нацрте за израду предмета од злата, сребра и бронзе; 
да реже и умеће камење; да резбари дрво, и да ради сваковрсне послове. 
Њему сам придодао Елијава, сина Ахисамаковог, из Дановог племена. Вештином сам обдарио и све способне људе, да направе све што сам заповедио: 
Шатор од састанка, Ковчег сведочанства с поклопцем на њему; сав намештај за Шатор; 
сто и његов прибор; свећњак од чистог злата са свим својим прибором; кадиони жртвеник; 
жртвеник за жртве свеспалнице са свим својим прибором, и умиваоник са својим постољем; 
па извезене одежде, посвећене одежде за свештеника Арона и одежде за његове синове кад служе као свештеници; 
уље за помазање, и миомирисни кад за Светињу. Нека учине све како сам заповедио.“ 
Затим Господ рече Мојсију: 
„Реци ово Израиљцима: ’Држите моје суботе, јер је то знак између мене и вас, од поколења до поколења, да бисте знали да сам ја, Господ, који вас посвећујем. 
Држите суботу, јер је света за вас. Ко год је оскрнави, нека се свакако погуби; ко год буде радио какав посао у суботу, нека се истреби из свог народа. 
Шест дана нека се ради, а седмог дана нека буде субота потпуног одмора посвећена Господу. Ко год буде радио какав посао у суботу, нека се свакако погуби. 
Стога, нека Израиљци држе суботу, славећи је као вечни савез од поколења до поколења. 
То ће бити вечни знак између мене и Израиљаца, јер је Господ за седам дана створио небо и земљу, а у седми дан је престао да ради и одахнуо.’“ 
Кад је Господ престао да говори с Мојсијем на гори Синај, дао му је две плоче Сведочанства, камене плоче, исписане Божијим прстом. 
