\NormalFont\ShortTitle{Књига о Јову}

{\MT Књига о Јову



\par }\ChapOne{1}{\SH Пролог
\par }
{\PP \VerseOne{1}У земљи Уз је живео човек по имену Јов. Био је без мане, човек праведан и богобојазан који се клонио зла.

\VS{2}Родило му се седам синова и три ћерке.

\VS{3}Имао је посед од седам хиљада оваца, три хиљаде камила, пет стотина пари волова, пет стотина магарица и јако много слугу. Био је имућнији од свакога на истоку.


\par }{\PP \VS{4}Елем, његови су синови одлазили на кућне гозбе које су приређивали, сваки од њих у свој дан. Слали су позиве својим трима сестрама да са њима пију и једу.

\VS{5}А када би се изређали дани гозбе, Јов је слао по њих да их посвети. Устајао би рано ујутро и приносио свеспалнице за сваког од њих. Наиме, говорио је Јов: „Можда су деца сагрешила и у свом срцу проклела Бога.“ И Јов је то радио сваког дана.


\par }{\PP \VS{6}Тек, једног су дана Божији синови дошли и стали пред Господа, а међу њих је дошао и Сатана.

\VS{7}И Господ рече Сатани: „Одакле долазиш?“

\par }{\PP Сатана одговори Господу речима: „Пролазио сам земљом и обилазио сам је.“


\par }{\PP \VS{8}Господ рече Сатани: „А јеси ли уочио Јова, слугу мога, јер на земљи нема човека који је попут њега без мане, праведан, богобојазан и који се клони зла?“


\par }{\PP \VS{9}Сатана је одговорио Господу речима: „Узалуд ли се Јов Бога боји?!

\VS{10}Зар ти ниси оградио њега и кућу његову и све што поседује унаоколо? Благословио си дело његових руку и његов се посед проширио по земљи.

\VS{11}Али пружи руку своју и дирни му у све то што има – неће ли те у лице проклети!“


\par }{\PP \VS{12}Господ је узвратио Сатани: „Добро, све што има у твојим је рукама. Само њега руком не дотичи.“

\par }{\PP Тада је Сатана отишао из Божијег присуства.


\par }{\PP \VS{13}Тако су једног дана Јовови синови и његове ћерке јели и пили вино у кући свог брата првенца.

\VS{14}Тада је Јову дошао гласник и поручио: „Знаш, док су волови орали и магарице пасле крај њих,

\VS{15}банули су Савеји и отели их! Слуге су побили оштрицом мача, само сам ја једини побегао да ти јавим!“


\par }{\PP \VS{16}И док је овај још говорио, дошао је други с речима: „Од Бога се ватра сручила с небеса! Спалила је овце и прогутала слуге, само сам ја једини побегао да ти јавим!“


\par }{\PP \VS{17}И док је овај још говорио, дошао је други с речима: „Халдејци сврстани у три чете су извршили препад на камиле! Отели су их, слуге су побили оштрицом мача и само сам ја једини побегао да ти јавим!“


\par }{\PP \VS{18}И док је овај још говорио, дошао је други с речима: „Твоји синови и твоје ћерке су јели и пили вино у кући свог брата првенца.

\VS{19}И гле, страховит је ветар дунуо из правца пустиње! Ударио је на четири угла куће која се срушила на децу и они су изгинули! Само сам ја једини побегао да ти јавим!“


\par }{\PP \VS{20}Јов је тада устао и поцепао своју одећу. Обријао је своју главу, бацио се на тло и поклонио.

\VS{21}Рекао је:

\par }{\Q „Го сам изашао из утробе мајке своје

\par }{\QB и го ћу да се вратим тамо!

\par }{\Q Господ је дао – Господ је узео!

\par }{\QB Благословено нека је име Господње!“


\par }{\PP \VS{22}Тако Јов у свему овоме није сагрешио и није оптужио Бога.




\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}Поново је дошао дан када су синови Божији дошли и стали пред Господа, а међу њих је дошао и Сатана и стао пред Господа.

\VS{2}И Господ рече Сатани: „Одакле долазиш?“

\par }{\PP Сатана одговори Господу речима: „Пролазио сам земљом и обилазио је.“


\par }{\PP \VS{3}Господ рече Сатани: „А јеси ли уочио Јова, слугу мога, јер на земљи нема човека који је попут њега без мане, праведан, богобојазан и који се клони зла? И још се држи своје честитости, премда си ме навео против њега да га безразложно ојадим!“


\par }{\PP \VS{4}А Сатана одговори Господу речима: „Кожу за кожу, све што има даће човек за свој живот!

\VS{5}Али пружи руку своју и такни му кост и месо – неће ли те у лице проклети!“


\par }{\PP \VS{6}Господ је узвратио Сатани: „Добро, ево ти га у руке твоје, али му ипак живот сачувај.“


\par }{\PP \VS{7}Сатана је тада отишао из Господње присутности и од табана до темена ударио Јова одвратним чиревима.

\VS{8}Он је узео парче црепа и њиме се чешао док је седео у пепелу.


\par }{\PP \VS{9}Тада му је жена рекла: „Ти ли се још држиш своје честитости? Прокуни Бога, па умри!“


\par }{\PP \VS{10}А он јој узврати: „Брбљаш ко да ума немаш! Прихватамо добро од Бога, а зло да не прихватамо?“

\par }{\PP И у свему овоме Јов није сагрешио својим уснама.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{11}Елем, тројица Јовових пријатеља су чули за ово зло које га је снашло, па је сваки од њих стигао из свог места: Елифас из Темана, Вилдад из Суша и Софар из Намата. Нашли су се по договору и заједно дошли да жале са њим и теше га.

\VS{12}Опазили су га издалека, али га нису препознали. Онда су закукали и заридали, а сваки је поцепао своју одећу. Посипали су се по својим главама прашином бацајући је у вис.

\VS{13}Седам дана и седам ноћи су седели са њим. Ни речи му нису рекли, јер су видели да је његова патња била огромна.




\par }\Chap{3}{\SH Јовова жалопојка
\par }
{\PP \VerseOne{1}Онда је Јов проговорио проклињући дан свог
{\ADD{рођења}}.

\VS{2}Рекао је:


\par }{\Q \VS{3}„Нек нестане дана у коме сам рођен

\par }{\QB и ноћи када је речено: ’Зачело се мушко!’


\par }{\Q \VS{4}У таму нека се окрене тај дан.

\par }{\QB Не марио Бог одозго за њега

\par }{\QB и светлост га никада не обасјала.


\par }{\Q \VS{5}Зграбили га ноћ и тама најгушћа,

\par }{\QB облак га прекрио

\par }{\QB и све га помрчине дневне престравиле!


\par }{\Q \VS{6}Нек ноћ ону тама прогута,

\par }{\QB нек не буде придодана данима годишњим,

\par }{\QB нек не буде убројана месецима!


\par }{\Q \VS{7}Ево, ноћ та јалова нек буде,

\par }{\QB повик среће не ушао у њу!


\par }{\Q \VS{8}Проклели је они који дан проклињу,

\par }{\QB што су вољни левијатана да буде.


\par }{\Q \VS{9}Нека згасну звезде свитања њенога,

\par }{\QB чекајући зору нека је не дочека,

\par }{\QB не видела поглед праскозорја;


\par }{\Q \VS{10}јер ми није затворила врата од мајчиног крила

\par }{\QB и сакрила није муку од очију мојих.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{11}Зашто нисам умро у утроби

\par }{\QB и скончао из стомака кад сам изашао?!


\par }{\Q \VS{12}Зашто су ме прихватила колена

\par }{\QB и зашто груди које сам сисао?


\par }{\Q \VS{13}Јер ја бих сада спокојно лежао,

\par }{\QB спавао бих и у миру био


\par }{\Q \VS{14}с царевима и земаљским саветницима,

\par }{\QB са онима што су себи обновили развалине;


\par }{\Q \VS{15}с кнезовима што имају злата,

\par }{\QB што су сребром куће своје испунили.


\par }{\Q \VS{16}Или зашто нисам био мртворођенче замотано,

\par }{\QB или попут дојенчади, што светла видела нису?!


\par }{\Q \VS{17}Тамо злобници престају са злобом,

\par }{\QB тамо почивају изнурени.


\par }{\Q \VS{18}Затвореници су заједно спокојни

\par }{\QB и не чују повик тлачитељев.


\par }{\Q \VS{19}Тамо су и велики и мали,

\par }{\QB а роб се ослободио господара свога.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{20}Зашто се страдалнику даје светло

\par }{\QB и живот људима огорчене душе;


\par }{\Q \VS{21}онима што за смрти жуде, а ње нема,

\par }{\QB и траже је више него благо закопано;


\par }{\Q \VS{22}онима који се безмерно радују и ликују

\par }{\QB јер су гроб пронашли;


\par }{\Q \VS{23}човеку чији је пут сакривен

\par }{\QB и кога је Бог одасвуд заградио?


\par }{\Q \VS{24}Моме јелу претходи јечање моје

\par }{\QB и мој се вапај ко вода излива.


\par }{\Q \VS{25}Јер ме снађе чег’ сам се бојао,

\par }{\QB сустигло ме од чег’ сам стрепео!


\par }{\Q \VS{26}Немам мира, немам олакшања,

\par }{\QB немам почивања, мука ме сустиже.“




\par }\Chap{4}{\SH Елифас
\par }
{\PP \VerseOne{1}Тада је Елифас из Темана узвратио овако:


\par }{\Q \VS{2}„Хоћеш ли имати стрпљења да ти неко одговори?

\par }{\QB Али ко би се могао уздржати од речи?!


\par }{\Q \VS{3}Ето, поучавао си многе

\par }{\QB и руке клонуле си снажио.


\par }{\Q \VS{4}Посрнулог су твоје речи подизале

\par }{\QB и колена си клецава јачао.


\par }{\Q \VS{5}А сад, када је тебе снашло,

\par }{\QB постао си нестрпљив;

\par }{\Q кад се тебе такло,

\par }{\QB ти си пренеражен.


\par }{\Q \VS{6}Није ли богобојазност твоја поуздање твоје,

\par }{\QB а честитост путева твојих нада твоја?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{7}Молим те, сети се: ко је невин пострадао?

\par }{\QB Где су то праведници сатрвени били?


\par }{\Q \VS{8}Колико сам ја видео, они који ору неправду

\par }{\QB и невољу сеју, баш то и жању.


\par }{\Q \VS{9}Они гину од Божијег даха,

\par }{\QB ишчезавају од духа гнева његовога.


\par }{\Q \VS{10}Рика лава, лавље урликање

\par }{\QB и зуби лавића се ломе.


\par }{\Q \VS{11}Лав скапава без плена

\par }{\QB и лавићи се губе.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{12}Знаш, к мени је потајно допрла реч,

\par }{\QB о том ми је ухо шапат ухватило;


\par }{\Q \VS{13}у немирним мислима, у виђењима ноћним,

\par }{\QB кад људе опхрва дубоки сан;


\par }{\Q \VS{14}страх и трепет су ме спопали

\par }{\QB и од њих ми кости зазвечаше.


\par }{\Q \VS{15}Тек, дух ми је прешао преко лица

\par }{\QB и длаке на телу су ми се најежиле!


\par }{\Q \VS{16}И он стаде,

\par }{\QB али му нисам разазнао лик.

\par }{\Q Био ми је неки облик пред очима

\par }{\QB и чуо сам глас који шапуће:


\par }{\Q \VS{17}’Зар смртник може да буде праведнији од Бога?

\par }{\QB Зар је човек чистији од Саздатеља свога?


\par }{\Q \VS{18}Па он се ни у слуге своје не поуздаје

\par }{\QB и анђелима својим он налази ману,


\par }{\Q \VS{19}а камоли онима што живе у набијачама,

\par }{\QB што им је темељ у прашини

\par }{\QB и које смрскају ко мољца.


\par }{\Q \VS{20}Сатиру их у комаде од јутра до сутра,

\par }{\QB заувек ишчезавају и нико не мари.


\par }{\Q \VS{21}Није ли уже њиховог шатора ишчупано?

\par }{\QB Помреће без мудрости.’




\par }\PoetryChap{5}{\Q \VerseOne{1}Хајде, позивај! Ко ће ти се одазвати?

\par }{\QB Коме од светих ћеш да се окренеш?


\par }{\Q \VS{2}Безумника убија безумље,

\par }{\QB а лаковерног сатире завист.


\par }{\Q \VS{3}Лично сам видео безумника како се одомаћује

\par }{\QB и одмах сам проклео његово газдинство.


\par }{\Q \VS{4}Јер, деца су му далеко од сигурности,

\par }{\QB гину на вратима, а нема ко да их избави.


\par }{\Q \VS{5}Летину његову једе ко је гладан,

\par }{\QB купи је чак и испод трња,

\par }{\QB док жедан вреба на њихово благо.


\par }{\Q \VS{6}Јер штета не излази из прашине

\par }{\QB и из земље не ниче невоља;


\par }{\Q \VS{7}већ се човек рађа за невољу

\par }{\QB ко што у вис врцају варнице.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{8}Али ја бих да Бога тражим

\par }{\QB и Богу свој случај да изнесем;


\par }{\Q \VS{9}њему, што велике ствари чини,

\par }{\QB неистраживо мноштво чудеса његових;


\par }{\Q \VS{10}њему, који даје кишу земљи

\par }{\QB и који шаље воду пољима;


\par }{\Q \VS{11}њему, који понижене на висину ставља

\par }{\QB и жалосне на сигурно диже;


\par }{\Q \VS{12}њему, који мрси науме лукавих

\par }{\QB и не даје да им руке с успехом послују.


\par }{\Q \VS{13}Бог надмудрује мудре њиховим лукавством,

\par }{\QB суновраћује савет препредених


\par }{\Q \VS{14}који усред дана помрчину срећу

\par }{\QB и у подне пипају ко ноћу.


\par }{\Q \VS{15}Да, Бог спасава од мача из њихових уста

\par }{\QB и сиромаха из руку јакога!


\par }{\Q \VS{16}Тад убоги задобија наду,

\par }{\QB а неправда затвара уста своја.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{17}О, како је благословен човек кога Бог прекорева!

\par }{\QB Зато не презири опомену Свемоћнога.


\par }{\Q \VS{18}Јер он и рани и завије;

\par }{\QB он удара, али руке његове лече.


\par }{\Q \VS{19}Од шест ће те невоља спасти,

\par }{\QB а и у седмој зло те се неће дотаћи.


\par }{\Q \VS{20}У глади ће те спасти, од смрти

\par }{\QB и од снаге мача у рату.


\par }{\Q \VS{21}Сакривен ћеш бити од шибе језика

\par }{\QB и нећеш стрепети од пропасти кад стигне.


\par }{\Q \VS{22}Смејаћеш се разарању и глади

\par }{\QB и нећеш стрепети од земаљских звери,


\par }{\Q \VS{23}јер ћеш бити у савезу с камењем по пољу

\par }{\QB и земаљске ће звери бити у миру са тобом.


\par }{\Q \VS{24}Видећеш да си сигуран у шатору своме,

\par }{\QB обилазићеш имање своје и ништа му зафалити неће.


\par }{\Q \VS{25}Видећеш да ће ти деца бити бројна,

\par }{\QB да је твојих наследника као траве по земљи.


\par }{\Q \VS{26}Једар ћеш отићи у гроб,

\par }{\QB као што се у право време сакупља сноп жита.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{27}Ето, то смо проучили. То је тако.

\par }{\QB А ти си чуо, па примени то на себе!“




\par }\Chap{6}{\SH Јов
\par }
{\PP \VerseOne{1}А Јов је одговорио
{\ADD{овим речима}}:


\par }{\Q \VS{2}„О, кад би се туга моја измерити могла

\par }{\QB на теразијама, са свом несрећом мојом!


\par }{\Q \VS{3}Од песка морског била би тежа

\par }{\QB и зато су речи моје непромишљене.


\par }{\Q \VS{4}Ево, стреле су Свемоћнога у мени

\par }{\QB и њихов отров дух мој испија.

\par }{\QB Божији су се ужаси постројили против мене.


\par }{\Q \VS{5}Њаче ли дивљи магарац крај испаше?

\par }{\QB Муче ли во покрај хране своје?


\par }{\Q \VS{6}Једе ли се неосољено јело?

\par }{\QB Укусно ли је беланце јајета?


\par }{\Q \VS{7}Ни да такнем тако нешто нисам хтео,

\par }{\QB а сад ми се храна моја огадила.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{8}Ех, кад би се испунила моја молба

\par }{\QB и дао ми Бог чему се надам!


\par }{\Q \VS{9}Кад би хтео Бог да ме скрши,

\par }{\QB да замахне руком својом и среже ме!


\par }{\Q \VS{10}И даље би за мене то утеха била,

\par }{\QB скакао бих весело и у муци којој нема олакшања,

\par }{\QB јер нисам прећутао речи Светога.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{11}А у чему је то моја снага да бих истрајао?

\par }{\QB И какав је то мој крај, па да ми се душа стрпи?


\par }{\Q \VS{12}Јесам ли снажан као што је камен снажан?

\par }{\QB Да није моје тело од бронзе?


\par }{\Q \VS{13}Није ли свака снага у мени нестала?

\par }{\QB Из мене је истргнут сваки напредак.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{14}Ко ускраћује милост очајнику, пријатељу своме,

\par }{\QB одбацио је страх од Свемоћнога.\FTNT{*}{{\FR 6:14 }{\FT{Изворни језик је овде недокучив, па овај стих може да се преведе и овако:
}}{\FQA{Очајнику је потребна оданост његовог пријатеља макар да је заборавио богобојазност.}}}


\par }{\Q \VS{15}А моја су ме браћа изневерила као поток непостојан,

\par }{\QB ко потоци сувих корита


\par }{\Q \VS{16}мутних од леда,

\par }{\QB на којима се снег крије.


\par }{\Q \VS{17}Када се истопе, они нестану.

\par }{\QB Када је топло, они испаре са свог места.


\par }{\Q \VS{18}Вијугају стазе њихових токова,

\par }{\QB одлазе у пустару и нестају.


\par }{\Q \VS{19}Погледом их траже каравани Теме

\par }{\QB и путници из Саве жељно их погледају.


\par }{\Q \VS{20}И посрамили су се, јер су се поуздали,

\par }{\QB дошли су до њих и разочарали се.


\par }{\Q \VS{21}А сада сте ви за мене такви – никакви –

\par }{\QB видели сте ужас и препали се!


\par }{\Q \VS{22}Да ли сам вама рекао: ’Дајте!

\par }{\QB Од свога имања дајте откуп за мене;


\par }{\Q \VS{23}избавите ме из руку злотвора,

\par }{\QB откупите ме из руку окрутних?!’


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{24}Научите ме, па ћу да заћутим.

\par }{\QB Објасните ми шта сам сагрешио.


\par }{\Q \VS{25}Како су болне речи прикладне!

\par }{\QB Али кога то ваш прекор прекорева?


\par }{\Q \VS{26}Јел’ мислите речи да прекорите

\par }{\QB и ветар очајникових жалопојки?


\par }{\Q \VS{27}Па ви бисте и сироче оборили

\par }{\QB и погађали се за пријатеља свога!


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{28}Зато будите вољни да ме погледате,

\par }{\QB да ли ћу вас лагати у лице.


\par }{\Q \VS{29}Молим вас, оканите се,

\par }{\QB нек не буде неправде! Прођите се,

\par }{\QB праведност је моја још увек овде!


\par }{\Q \VS{30}Има ли неправде на језику моме?

\par }{\QB Зар уста моја не препознају зло?


\par }{\BB \par }


\PoetryChap{7}{\Q \VerseOne{1}Не кулучи ли људски род на земљи

\par }{\QB и нису ли му дани као дани најамникови?


\par }{\Q \VS{2}Као слуга што уздише за хладом

\par }{\QB и као најамник што чезне за надницом својом,


\par }{\Q \VS{3}тако су и мени додељени месеци бесмисла,

\par }{\QB тегобне су ми ноћи одређене.


\par }{\Q \VS{4}Ако легнем, кажем: ’Кад ћу да устанем?’

\par }{\QB Одужи се ноћ, додија ми

\par }{\QB и преврћем се до зоре.


\par }{\Q \VS{5}Тело ми се у црве и скорено блато обукло,

\par }{\QB кожа ми је крастава и гнојна.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{6}Дани моји прохујаше брже него ткање на разбоју,

\par }{\QB до краја се одмотала нада.


\par }{\Q \VS{7}Присети се да ми је живот дашак,

\par }{\QB да ми очи више неће гледати добра!


\par }{\Q \VS{8}Више ме неће гледати око које ме је гледало.

\par }{\QB Твоје ће ме очи потражити

\par }{\QB али мене више бити неће.


\par }{\Q \VS{9}Као што се облак расплине, нестане,

\par }{\QB тако се не диже онај што у Свет мртвих\FTNT{*}{{\FR 7:9 }{\FT{У изворном тексту
{\TL{Шеол}}, или
}}{\FQA{подземље}}{\FT{, где пребивају душе умрлих.}}} сиђе;


\par }{\Q \VS{10}не враћа се више кући својој,

\par }{\QB завичај га његов више не познаје.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{11}Тако ни ја нећу више да затварам уста своја.

\par }{\QB Завапићу у тескоби духа свога,

\par }{\QB јадаћу се у чемеру душе своје.


\par }{\Q \VS{12}Шта сам ја то – море или морска неман –

\par }{\QB да си стражу око мене поставио?!


\par }{\Q \VS{13}Јер кад кажем: ’Постеља ће моја да утеши мене,

\par }{\QB мој ће лежај да олакша жалопојке моје’,


\par }{\Q \VS{14}ти сновима тад ме плашиш,

\par }{\QB престрављујеш виђењима;


\par }{\Q \VS{15}па су ми и вешала дража

\par }{\QB и смрт више него живот.


\par }{\Q \VS{16}Смучило ми се!

\par }{\QB Па нећу ја довека да живим!

\par }{\QB Прођи ме се, јер су дашак дани моји!


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{17}Па шта је човек да га тако уздижеш,

\par }{\QB да ти је за срце прирастао;


\par }{\Q \VS{18}да се бавиш њиме из јутра у јутро,

\par }{\QB да га сваког трена искушаваш?


\par }{\Q \VS{19}Докле?! Нећеш ли да скренеш свој поглед са мене?

\par }{\QB Нећеш ли ме пустити насамо, док пљувачку ја своју прогутам?


\par }{\Q \VS{20}Све и да сам сагрешио,

\par }{\QB шта сам теби учинио, о, чувару људи?!

\par }{\Q Зашто си ме себи ко мету ставио,

\par }{\QB па сам ти постао терет?


\par }{\Q \VS{21}Што ми не би преступ опростио

\par }{\QB и кривицу моју мимоишао?

\par }{\Q Јер, ја ћу лећи у прашину,

\par }{\QB па кад ме потражиш –

\par }{\QC мене више бити неће.“




\par }\Chap{8}{\SH Вилдад
\par }
{\PP \VerseOne{1}А Вилдад из Суша је одговорио овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Докле ћеш о томе да причаш

\par }{\QB и докле ће речи твојих уста бити вихор?


\par }{\Q \VS{3}Зар Бог изврће правду?

\par }{\QB Изврће ли Свемоћни праведност?


\par }{\Q \VS{4}Ако су му твоја деца сагрешила,

\par }{\QB он их је препустио њиховим гресима!


\par }{\Q \VS{5}Али ако потражиш Бога

\par }{\QB и Свемоћнога преклињеш за милост;


\par }{\Q \VS{6}ако будеш чист и праведан,

\par }{\QB он ће бдети над тобом

\par }{\QB и обновиће твоје праведно боравиште.


\par }{\Q \VS{7}Незнатни су били почеци твоји,

\par }{\QB а будућност твоја процветаће силно.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{8}Хајде, питај нараштај пређашњи

\par }{\QB и истражи сазнања њихових предака.


\par }{\Q \VS{9}Јер, ми смо од јуче, не знамо ништа,

\par }{\QB сена су наши земаљски дани.


\par }{\Q \VS{10}Зар те неће поучити,

\par }{\QB рећи ти из срца свога и изнети поуке?


\par }{\Q \VS{11}Расте ли папирус мимо мочваре?

\par }{\QB Расте ли трска мимо вода?


\par }{\Q \VS{12}Док је још у цвату и непосечена,

\par }{\QB већ се суши пре осталих трава.


\par }{\Q \VS{13}Е, такве су стазе оних што Бога заборављају,

\par }{\QB тако се руши нада безбожничка;


\par }{\Q \VS{14}онога чије се поуздање кида

\par }{\QB и који се ослања на кућу од паучине;


\par }{\Q \VS{15}Елем, ослони ли се на кућу своју –

\par }{\QB неће стајати;

\par }{\Q прихвати ли је се –

\par }{\QB неће се држати.


\par }{\Q \VS{16}Он је као једра биљка на сунцу,

\par }{\QB чије се младице пружају изван врта;


\par }{\Q \VS{17}корење му се над камењарем преплиће

\par }{\QB и у кршу тражи места.


\par }{\Q \VS{18}Али, ако се искорени са свог места,

\par }{\QB оно ће га се одрећи: ’Видело те никад нисам!’


\par }{\Q \VS{19}Ето, то ти је радост његовог пута,

\par }{\QB а већ неко други ниче из тла.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{20}Гле, Бог не одбацује човека без мане,

\par }{\QB али и не прихвата злотвора за руку.


\par }{\Q \VS{21}Штавише, смехом ће испунити уста твоја

\par }{\QB и усне твоје клицањем!


\par }{\Q \VS{22}Стидом ће се загрнути они који те мрзе,

\par }{\QB а шатор зликоваца ће нестати.“




\par }\Chap{9}{\SH Јов
\par }
{\PP \VerseOne{1}А Јов је одговорио овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Заиста, ја знам да је тако,

\par }{\QB јер како да се човек оправда пред Богом?


\par }{\Q \VS{3}Ако би неко хтео да се спори са њим,

\par }{\QB не би могао да му одговори једну од хиљаду.


\par }{\Q \VS{4}Он је мудрог срца и свемогућ,

\par }{\QB па ко да му пркоси и остане читав?


\par }{\Q \VS{5}Он помера горе да оне то и не знају,

\par }{\QB преврће их у јарости својој.


\par }{\Q \VS{6}Он потреса земљу из основа њених,

\par }{\QB па стубови њени дрхте.


\par }{\Q \VS{7}Он заповеди сунцу и оно не сија,

\par }{\QB над звездама печат ставља.


\par }{\Q \VS{8}Само он је тај што небеса разастире

\par }{\QB и маршира по морским таласима.


\par }{\Q \VS{9}Он је начинио Медведа, Орион,

\par }{\QB Влашиће и јужна сазвежђа.


\par }{\Q \VS{10}Он чини велике ствари,

\par }{\QB неистраживо је мноштво чудеса
{\ADD{његових}}.


\par }{\Q \VS{11}Гле! Поред мене он пролази, а ја га не видим.

\par }{\QB Он пролази, а ја га не опажам.


\par }{\Q \VS{12}Види – он отима и ко да га спречи?

\par }{\QB Ко ће да му каже: ’А шта то радиш?’


\par }{\Q \VS{13}Бог не одвраћа свој гнев,

\par }{\QB под њим су прострти помоћници чудовишта Раве.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{14}А шта бих ја још могао да му узвратим?

\par }{\QB Које речи да одаберем против њега?


\par }{\Q \VS{15}Чак и да сам невин, правдати се нећу,

\par }{\QB судију ћу свога за милост да молим.


\par }{\Q \VS{16}Ако га зазовем и он ми се јави,

\par }{\QB нећу веровати да је мом вапају поклонио пажњу.


\par }{\Q \VS{17}Јер он ме ломи у олуји,

\par }{\QB без повода задаје ми многе ране.


\par }{\Q \VS{18}Не пушта ми да дођем до даха

\par }{\QB јер ме је горким јадима налио.


\par }{\Q \VS{19}Ако је до силе, несумњиво он је силан;

\par }{\QB али ако је до правде, ко ће да ме брани?


\par }{\Q \VS{20}Све и да се правдам,

\par }{\QB моја ће ме уста прогласити кривим;

\par }{\QB осудиће ме и да сам без мане.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{21}И да сам без мане, самог себе не познајем

\par }{\QB и свој живот ја презирем.


\par }{\Q \VS{22}Све је то једно те исто. Зато кажем:

\par }{\QB ’И оног без мане и оног злога,

\par }{\QB {\ADD{Бог}} ће да докрајчи.’


\par }{\Q \VS{23}Ако би бич ненадано убијао,

\par }{\QB он би се ругао очају недужних.


\par }{\Q \VS{24}Земља је предана у руке зликовца,

\par }{\QB а он затвара очи њеним судијама.

\par }{\QB Јер, ако није он, ко је онда?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{25}Моји дани протрчаше брже него гласник брзи;

\par }{\QB утекоше, добра не видеше;


\par }{\Q \VS{26}Склизнули су ко бродови трске,

\par }{\QB сручили се попут лешинара на лешину.


\par }{\Q \VS{27}Ако бих казао: ’Заборављам жалопојку своју,

\par }{\QB мењам израз свога лица и бићу весео’


\par }{\Q \VS{28}опет бих стрепео у свим својим јадима,

\par }{\QB и знам да ти ме оправдао не би.


\par }{\Q \VS{29}Јер ако ћу бити крив,

\par }{\QB зашто бих се узалуд трудио?


\par }{\Q \VS{30}Све да се и умијем снежном водом,

\par }{\QB руке своје лужином да сперем;


\par }{\Q \VS{31}и тад би ме у глибаву јаму уронио

\par }{\QB да сам гадан и одећи својој.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{32}Није он човек попут мене, па да му узвратим,

\par }{\QB да заједно дођемо на суд.


\par }{\Q \VS{33}Међу нама нема посредника

\par }{\QB што би руку своју положио на нас обојицу;


\par }{\Q \VS{34}ко би жезло Божије са мене склонио,

\par }{\QB да ме ужас његов не ужасне!


\par }{\Q \VS{35}Тада бих говорио и не бих га се плашио.

\par }{\QB Али, сада нисам такав.


\par }{\BB \par }


\PoetryChap{10}{\Q \VerseOne{1}Души ми се живот огадио!

\par }{\QB Над собом ћу жалопојком зажалити,

\par }{\QB јадаћу се у чемеру душе своје.


\par }{\Q \VS{2}Богу ћу рећи: ’Не осуђуј ме!

\par }{\QB Објави ми за шта ме оптужујеш


\par }{\Q \VS{3}Зар ти је мило да тлачиш,

\par }{\QB да одбациш дело својих руку,

\par }{\QB а да се смешиш над наумом зликовачким?


\par }{\Q \VS{4}Зар ти имаш очи човекове,

\par }{\QB па да видиш то што људи гледају?


\par }{\Q \VS{5}Јесу ли ти дани смртникови дани

\par }{\QB и године твоје као век човека;


\par }{\Q \VS{6}па кривице моје испитујеш

\par }{\QB и за грехом мојим трагаш?


\par }{\Q \VS{7}А ти знаш да кривац нисам,

\par }{\QB да из твоје руке избављења нема!


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{8}Уобличише ме твоје руке, саздаше ме,

\par }{\QB а ти ме прождиреш.


\par }{\Q \VS{9}Сети се, молим те,

\par }{\QB да си ме ко глину створио,

\par }{\QB па зар ћеш у прашину да ме вратиш?


\par }{\Q \VS{10}Ниси ли ме ко млеко излио

\par }{\QB и згрушао попут сира?


\par }{\Q \VS{11}Ниси ли ме обукао у кожу и месо;

\par }{\QB ниси ли ме изаткао костима и венама?


\par }{\Q \VS{12}Дао си ми и живот и милост,

\par }{\QB својим си старањем дух ми очувао.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{13}Али, све ове ствари си сакрио у срцу своме,

\par }{\QB и знам да је то било у теби!


\par }{\Q \VS{14}Ако бих и згрешио, ти би бдео нада мном;

\par }{\QB не би ме помиловао због кривице моје.


\par }{\Q \VS{15}Ако сам био злотвор, јао мени!

\par }{\QB Ако сам био праведан, главу своју уздизао нисам.

\par }{\QB Али ја се давим у срамоти

\par }{\QB и свестан сам беде своје!


\par }{\Q \VS{16}Уздигнем ли се, као лав ме ловиш

\par }{\QB и поново на мени величанство своје показујеш.


\par }{\Q \VS{17}Против мене нове сведоке доводиш,

\par }{\QB љутиш се на мене све више

\par }{\QB и војску за војском против мене шаљеш.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{18}Зашто си ме извадио из мајчиног крила?

\par }{\QB Да сам барем издахнуо, да ме око угледало није!


\par }{\Q \VS{19}Био бих као да ме никад није било,

\par }{\QB од мајчиног крила до гроба би ме однели.


\par }{\Q \VS{20}Зар моји дани нису малобројни?

\par }{\QB Доста више! Прођи ме се,

\par }{\QB дај ми да се мало развеселим;


\par }{\Q \VS{21}пре него одем у земљу неповрата,

\par }{\QB ноћи и мрака најгушћег;


\par }{\Q \VS{22}у земљу крајње таме,

\par }{\QB дубоког црнила и нереда,

\par }{\QB где је и светло као потпуни мрак.’“




\par }\Chap{11}{\SH Софар
\par }
{\PP \VerseOne{1}А Софар из Намата је одговорио овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Зар на многе речи одговора нема

\par }{\QB и хоће ли причалица постати праведан?


\par }{\Q \VS{3}Хоће ли твоје празне приче ућуткати људе

\par }{\QB и твоје ругање проћи без понижења?


\par }{\Q \VS{4}Ето, рекао си: ’Моја је поука без мане!

\par }{\QB Ја сам невин у твојим очима!’


\par }{\Q \VS{5}Али када би Бог хтео да говори,

\par }{\QB против тебе да отвори уста своја;


\par }{\Q \VS{6}да ти каже тајне мудрости –

\par }{\QB мудрости што има двоструко значење –

\par }{\QB сазнао би да Бог заборавља неке кривице твоје!


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{7}Да ли можеш да докучиш Божије дубине

\par }{\QB и границе Свемоћног можеш ли да нађеш?


\par }{\Q \VS{8}Од небеса су више!

\par }{\QB И шта ту да урадиш?

\par }{\Q Дубље су од Света мртвих!

\par }{\QB И шта ту да докучиш?


\par }{\Q \VS{9}Оне су од земље дуже

\par }{\QB и мером су шире него море.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{10}Ако он дође, па затвори или окупи судиште,

\par }{\QB ко у томе да га спречи?


\par }{\Q \VS{11}Јер, он познаје људску пролазност,

\par }{\QB види поквареност и с пажњом је прати.


\par }{\Q \VS{12}Ипак, шупљоглавац ће мудар постати

\par }{\QB кад магаре дивље окоти човека!


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{13}Ако будеш срце своје припремио

\par }{\QB и руке своје к њему раширио;


\par }{\Q \VS{14}а зло ти се у рукама нађе – одбаци га –

\par }{\QB нек неправда не пребива у шатору твоме!


\par }{\Q \VS{15}Тада ћеш без стида да подигнеш лице своје,

\par }{\QB чврст ћеш бити, страховати нећеш.


\par }{\Q \VS{16}Заборавићеш муку своју,

\par }{\QB помишљаћеш на њу као на лањске снегове.


\par }{\Q \VS{17}Светлији од поднева живот ће ти бити,

\par }{\QB а и када ноћ наступи, биће као јутро.


\par }{\Q \VS{18}Спокојан ћеш бити јер постоји нада!

\par }{\QB Бићеш добро заштићен,

\par }{\QB у спокојству спаваћеш.


\par }{\Q \VS{19}Лежаћеш и нико те неће плашити,

\par }{\QB многи ће ти се додворавати.


\par }{\Q \VS{20}Згаснуће очи зликовачке,

\par }{\QB уточиште њихово нестаће,

\par }{\QB а нада једина им је да издахну душу.“




\par }\Chap{12}{\SH Јов
\par }
{\PP \VerseOne{1}А Јов је одговорио овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Несумњиво, баш ви сте ми људи

\par }{\QB с којима ће и мудрост да сконча!


\par }{\Q \VS{3}Али и ја имам памет попут ваше,

\par }{\QB ништа гори од вас нисам.

\par }{\QB И ко још не зна ове ствари?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{4}Ја сам на подсмех пријатељу своме,

\par }{\QB ја, који сам зазвао Бога и он ми се одазвао.

\par }{\Q На подсмех је човек праведан,

\par }{\QB {\ADD{човек}} беспрекоран.


\par }{\Q \VS{5}’Он је за пропаст и презир’ –

\par }{\QB став је безбрижнога –

\par }{\Q ’Гурнути треба онога

\par }{\QB што му ноге посрћу!’


\par }{\Q \VS{6}А у шаторима окрутних је мир,

\par }{\QB спокојни су они што Бога изазивају

\par }{\QB и они што у руци својој бога свога носе\FTNT{*}{{\FR 12:6 }{\FT{Последњи део стиха може да се преведе и као:
}}{\FQA{премда их Бог у шаци држи.}}}.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{7}Али, молим те, питај животиње

\par }{\QB и поучиће те;

\par }{\Q и птице на небу

\par }{\QB нека ти кажу!


\par }{\Q \VS{8}Са земљом попричај и поучиће те,

\par }{\QB рибе у мору ће ти казивати.


\par }{\Q \VS{9}Ко од њих још не зна

\par }{\QB да је ово начинила Господња рука?


\par }{\Q \VS{10}У његовој је руци душа свега живог

\par }{\QB и дах тела човечанства целог.


\par }{\Q \VS{11}Не разазнаје ли ухо речи

\par }{\QB ко што непце храну проба?


\par }{\Q \VS{12}Не долази ли мудрост с годинама

\par }{\QB и разборитост са данима многим?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{13}Са Богом су и мудрост и снага,

\par }{\QB његови су и савет и разборитост.


\par }{\Q \VS{14}Гле, што он разгради, нико не сагради;

\par }{\QB кад он човека затвори и нико га не ослободи.


\par }{\Q \VS{15}Гле, он воде задржава и оне пресуше;

\par }{\QB он их ослобађа и земља је изрована.


\par }{\Q \VS{16}Са њим су снага и поуздана мудрост,

\par }{\QB заведени и заводник су његови.


\par }{\Q \VS{17}Он босоноге одводи саветнике

\par }{\QB и слуђује судије.


\par }{\Q \VS{18}Цареве он распојасава,

\par }{\QB каишом им опасује бедра.


\par }{\Q \VS{19}Он босоноге одводи свештенике

\par }{\QB и свргава властодршце.


\par }{\Q \VS{20}Поузданим усне он затвара,

\par }{\QB проницљивост старцима односи.


\par }{\Q \VS{21}На племиће он презир излива,

\par }{\QB делијама каиш откопчава.


\par }{\Q \VS{22}Он из мрака објављује недокучиве ствари,

\par }{\QB мрклу таму износи на светло.


\par }{\Q \VS{23}Народе он великим чини и сатире их;

\par }{\QB умножи народе, па их распрши.


\par }{\Q \VS{24}Он узима разум старешинама народа земаљских,

\par }{\QB чини да лутају пустаром беспутном.


\par }{\Q \VS{25}Они у мраку пипају, без светла,

\par }{\QB а он чини да посрћу ко пијанци.




\par }\PoetryChap{13}{\Q \VerseOne{1}Ето, око је моје све видело,

\par }{\QB ухо је моје чуло и то разабрало.


\par }{\Q \VS{2}И ја имам знање попут вашег

\par }{\QB и нисам од вас гори.


\par }{\Q \VS{3}Па ипак бих Свемоћном да говорим,

\par }{\QB са Богом бих да се правдам.


\par }{\Q \VS{4}Али ви смишљате неистине

\par }{\QB и сви сте бескорисни лекари!


\par }{\Q \VS{5}Када бисте сасвим заћутали

\par }{\QB можда бисте и мудри постали!


\par }{\Q \VS{6}Ја вас молим, саслушајте моје оправдање

\par }{\QB и тврдњама мојих уста пажњу поклоните.


\par }{\Q \VS{7}Па зар ћете Бога бранити неправдом,

\par }{\QB сведочити ради њега обману?


\par }{\Q \VS{8}Зар ћете га пристрасно заступати?

\par }{\QB За Бога ћете случај да водите?


\par }{\Q \VS{9}Добро ли ће бити кад вас он испита?

\par }{\QB Зар ћете га преварити ко што неко вара човека?


\par }{\Q \VS{10}А он ће вас свакако прекорити,

\par }{\QB све и да потајно будете пристрасни.


\par }{\Q \VS{11}Зар вас неће преплашити величанство његово?

\par }{\QB Неће ли вас спопасти језа од њега?


\par }{\Q \VS{12}Ставови су ваши пусте доскочице,

\par }{\QB одбране су ваше одбране земљане.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{13}Не говорите ми више да бих и ја до речи дошао,

\par }{\QB па нека ме снађе шта год да ме снађе!


\par }{\Q \VS{14}Зашто бих себе кидао зубима својим

\par }{\QB и главу своју у торбу стављао?


\par }{\Q \VS{15}Гле! Макар да ме и убије, надаћу се њему;

\par }{\QB још увек бих пред њим путеве своје бранио.


\par }{\Q \VS{16}И избављење то ће ми бити,

\par }{\QB јер пред њега безбожник не може да дође.


\par }{\Q \VS{17}Послушајте пажљиво беседу моју,

\par }{\QB нек вам моје објашњење уђе у уши.


\par }{\Q \VS{18}Ево, молим вас, изложићу случај свој,

\par }{\QB јер знам да сам у праву.


\par }{\Q \VS{19}Ко ће да се парничи са мном?

\par }{\QB Јер, ако сад ућутим мене неће бити!


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{20}Једино ми две ствари немој учинити

\par }{\QB да се не бих сакривао ја од лица твога:


\par }{\Q \VS{21}Своју руку уклони од мене

\par }{\QB и твој ужас нека ме не плаши!


\par }{\Q \VS{22}Позови ме и одговараћу
{\ADD{ти}},

\par }{\QB или да се ја жалим, а ти ми одговарај.


\par }{\Q \VS{23}Које су то моје кривице и греси?

\par }{\QB Покажи ми преступ мој и грех мој!


\par }{\Q \VS{24}Зашто лице своје скриваш

\par }{\QB и сматраш ме душманином својим?


\par }{\Q \VS{25}Лист одуван зар ћеш да раздиреш,

\par }{\QB травку суву зар ћеш да одуваш?


\par }{\Q \VS{26}Горке ствари против мене записујеш,

\par }{\QB кривице младости моје ми на терет стављаш.


\par }{\Q \VS{27}Ноге моје у окове стављаш,

\par }{\QB надгледаш све стазе моје

\par }{\QB и бележиш сваки траг ногу мојих.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{28}А ја пропадам као трулеж,

\par }{\QB као одећа коју мољац једе!


\par }{\BB \par }


\PoetryChap{14}{\Q \VerseOne{1}Човек рођен од жене кратко живи

\par }{\QB и пун је невоља.


\par }{\Q \VS{2}Изникне као цвет, па свене;

\par }{\QB бежи попут сене и не траје.


\par }{\Q \VS{3}Зар на таквог поглед свој обраћаш

\par }{\QB и мене пред себе на суд доводиш!


\par }{\Q \VS{4}Ко ће чистим нечисто да учини?

\par }{\QB Нико!


\par }{\Q \VS{5}Његови су дани одређени,

\par }{\QB ти познајеш број његових месеци;

\par }{\QB међе си му поставио да их не прелази.


\par }{\Q \VS{6}Скрени поглед с њега, па нека одахне,

\par }{\QB док као најамник свој дан не одради.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{7}Јер постоји нада и за дрво посечено;

\par }{\QB поново ће да изникне

\par }{\QB и неће остати без младица својих.


\par }{\Q \VS{8}Нек му се и корен у земљи спаруши

\par }{\QB и пањ му се у земљи сасуши;


\par }{\Q \VS{9}пропупеће чим осети воду,

\par }{\QB пустиће изданке као да је засад!


\par }{\Q \VS{10}А човек скончава онемоћао;

\par }{\QB издахне смртник, и где је он?


\par }{\Q \VS{11}Из мора исхлапи вода,

\par }{\QB а поток пресахне, пресуши;


\par }{\Q \VS{12}тако и човек легне да више не устане;

\par }{\QB док небеса не буде било не буде се,

\par }{\QB не дижу се људи из сна њиховога.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{13}О, када би ме у Свет мртвих сакрио,

\par }{\QB склонио ме док гнев твој не мине;

\par }{\Q када би ми поставио рок

\par }{\QB и тад ме се сетио!


\par }{\Q \VS{14}Ал’ кад човек умре, да ли
{\ADD{више}} живи?

\par }{\QB Кроз све дане свог кулучења,

\par }{\QB ја чекаћу да ми стигне смена.


\par }{\Q \VS{15}Ти ћеш
{\ADD{ме}} позвати и ја ћу се одазвати,

\par }{\QB зажелећеш дело руку својих.


\par }{\Q \VS{16}Тада ћеш ми кораке бројати,

\par }{\QB на мој грех се нећеш освртати.


\par }{\Q \VS{17}Преступ си мој свезао у врећу,

\par }{\QB кривицу си моју избелио.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{18}Али као што се гора руши, одрања се,

\par }{\QB као што се камен са свог места сваља;


\par }{\Q \VS{19}ко што воде раздробе камење

\par }{\QB и бујице тло исперу,

\par }{\QB и ти тако уништаваш човекову наду.


\par }{\Q \VS{20}Једном засвагда ти га надвладаваш и он одлази,

\par }{\QB лице му мењаш и отпушташ га.


\par }{\Q \VS{21}И он не зна да ли су му синови у части,

\par }{\QB и не види ако су незнатни.


\par }{\Q \VS{22}Само му је тело у болу своме,

\par }{\QB само му душа за собом пати.“




\par }\Chap{15}{\SH Елифас
\par }
{\PP \VerseOne{1}Тада је Елифас из Темана узвратио овако:


\par }{\Q \VS{2}„Зар мудар човек одговара у ветар,

\par }{\QB зар свој стомак пуни источним ветром?!


\par }{\Q \VS{3}Расправља ли речима безначајним

\par }{\QB и говорима који никоме нису на корист?


\par }{\Q \VS{4}А ти сатиреш побожност,

\par }{\QB размишљање пред Богом ометаш.


\par }{\Q \VS{5}Кривице твоје поуку дају устима твојим,

\par }{\QB језиком се лукавим ти служиш.


\par }{\Q \VS{6}Сопствена те уста осуђују ко кривца,

\par }{\QB а не ја; сопствене усне против тебе сведоче.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{7}Да ти ниси прворођено људско биће,

\par }{\QB изнедрен пре планина?


\par }{\Q \VS{8}Да ниси слушао Божије тајне савете

\par }{\QB и за себе задржао мудрост?


\par }{\Q \VS{9}Шта то ти знаш, а ми да не знамо?

\par }{\QB Шта ти схваташ, а да нама то није дано?


\par }{\Q \VS{10}Међу нама има и седих и старих,

\par }{\QB старијих и од оца твога.


\par }{\Q \VS{11}Шта, нису ти довољне Божије утехе

\par }{\QB и обзирно упућена ти реч?


\par }{\Q \VS{12}Зашто ти се срце твоје понело?

\par }{\QB Зашто ти севају очи твоје,


\par }{\Q \VS{13}па се твој дух против Бога окренуо

\par }{\QB и устима својим просипаш речи?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{14}Па шта је човек да би чист био,

\par }{\QB да би праведан био онај што га жена роди?!


\par }{\Q \VS{15}Он се ни у свете\FTNT{*}{{\FR 15:15 }{\FQA{Анђеле}}} своје не поуздаје,

\par }{\QB очима његовим ни небеса нису чиста,


\par }{\Q \VS{16}а камоли гнусан и искварен човек,

\par }{\QB човек што неправду као воду пије!


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{17}Елем, ја ћу ти рећи! Мене послушај,

\par }{\QB објавићу ти оно што сам видео;


\par }{\Q \VS{18}оно што су мудри људи предали од предака својих

\par }{\QB и то нису прикрили.


\par }{\Q \VS{19}А само је њима земља била дана

\par }{\QB и туђинац није пролазио међу њима.


\par }{\Q \VS{20}Тек, злобник се у болу превија кроз све дане,

\par }{\QB и мало година је одређено окрутноме.


\par }{\Q \VS{21}Звук страхоте му је у ушима

\par }{\QB и док је још мир затирач му долази.


\par }{\Q \VS{22}Не нада се повратку из таме,

\par }{\QB јер је за мач обележен.


\par }{\Q \VS{23}Потуца се због хлеба: ’Где је?’

\par }{\QB Он зна да му се ближи црни дан.


\par }{\Q \VS{24}Плаше га и зебња и невоља,

\par }{\QB надвладавају га као цар за напад спреман;


\par }{\Q \VS{25}јер на Бога руку своју диже,

\par }{\QB пред Свемоћним охоло се држи.


\par }{\Q \VS{26}Он јуриша дрско против Бога,

\par }{\QB носи штит велики и јаки.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{27}Лице му је задригло,

\par }{\QB бокови му усаљени;


\par }{\Q \VS{28}живи у руинама од градова,

\par }{\QB у кућама напуштеним

\par }{\QB што постаће гомиле камења.


\par }{\Q \VS{29}Богат неће бити и благо му потрајати неће,

\par }{\QB имање му се неће ширити по земљи.


\par }{\Q \VS{30}Он неће побећи из таме,

\par }{\QB пламен ће му изданак спарушити

\par }{\QB и нестаће у даху
{\ADD{Божијих}} уста.


\par }{\Q \VS{31}Нек се не узда у безвредно јер је заведен,

\par }{\QB јер ће му безвредно постати награда;


\par }{\Q \VS{32}а награђен ће бити и пре свога дана

\par }{\QB и грана му неће озеленети.


\par }{\Q \VS{33}Као лоза отрешће свој незрели грозд

\par }{\QB и као маслина стрешће цват свој.


\par }{\Q \VS{34}Јер јалово је друштво безбожничко,

\par }{\QB а шаторе подмићених ватра прогутаће.


\par }{\Q \VS{35}Зачеће невољу, а родиће злобу,

\par }{\QB стомаци им спремни за обману.“




\par }\Chap{16}{\SH Јов
\par }
{\PP \VerseOne{1}А Јов је одговорио овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Много сам ја таквих ствари чуо,

\par }{\QB сви ви сте ми мучни тешиоци!


\par }{\Q \VS{3}Има ли краја причању у ветар?

\par }{\QB Шта те то тера да ми одговараш?


\par }{\Q \VS{4}И ја бих попут вас говорио

\par }{\QB да сте ви на моме месту,

\par }{\Q подбадао бих вас речима

\par }{\QB и климао главом на вас.


\par }{\Q \VS{5}Али би вас уста моја ојачала,

\par }{\QB усне моје донеле утеху.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{6}Ако бих говорио,

\par }{\QB свој бол не бих ублажио;

\par }{\Q ако бих ућутао,

\par }{\QB колико бола би ме напустило?


\par }{\Q \VS{7}Ипак, он ме је изнурио;

\par }{\QB ти си ми затро све укућане моје!


\par }{\Q \VS{8}Зграбио си ме,

\par }{\QB бол је сведок против мене;

\par }{\Q мршавост се моја подигнула

\par }{\QB да у лице ме оптужи.


\par }{\Q \VS{9}Његов ме гнев раздире и спопада,

\par }{\QB на мене зубима шкргуће својим,

\par }{\QB душманин мој је на мене упро очи своје!


\par }{\Q \VS{10}Разјапили су своја уста према мени,

\par }{\QB с презиром ми шамарају образе,

\par }{\QB окупљају се против мене.


\par }{\Q \VS{11}Злотвору ме Бог је изручио,

\par }{\QB бацио ме у руке злобника!


\par }{\Q \VS{12}Мирно сам живео, а он ме је уздрмао,

\par }{\QB за врат ме је дочепао, смрскао ме;

\par }{\QB себи ме је за мету ставио;


\par }{\Q \VS{13}стрелци су ме његови окружили,

\par }{\QB нутрину ми је распарао без милости

\par }{\QB и жуч ми је по земљи просуо.


\par }{\Q \VS{14}Пролама кроз мене

\par }{\QB све пролом за проломом,

\par }{\QB као ратник према мени тутњи.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{15}За кожу сам своју, ја зашио кострет,

\par }{\QB у прашину достојанство своје уваљао.


\par }{\Q \VS{16}Од ридања подбуло је лице моје,

\par }{\QB капци су ми попут смрти црни,


\par }{\Q \VS{17}премда насиља нема у рукама мојим

\par }{\QB и моја је молитва чиста.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{18}О, земљо, крв моју не прекривај!

\par }{\QB Не било места за мој вапај!


\par }{\Q \VS{19}А сада, на небесима ено сведока мога!

\par }{\QB Да, мој бранилац је на висинама.


\par }{\Q \VS{20}А моји пријатељи – моји посредници вајни!

\par }{\QB Око моје Богу плаче.


\par }{\Q \VS{21}Ех, кад би се човек правдао са Богом

\par }{\QB као човек са човеком.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{22}Још година која прохујаће

\par }{\QB и поћи ћу путем с којег повратка ми нема.




\par }\PoetryChap{17}{\Q \VerseOne{1}Мој дух је сатрвен,

\par }{\QB дани су моји згасли

\par }{\QB и рака ме чека.


\par }{\Q \VS{2}Ето, подсмевачи су са мном,

\par }{\QB не склапа се око моје због њихове свадљивости.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{3}Молим те,
{\ADD{Боже}}, ти сам јамац мој буди!

\par }{\QB {\ADD{Јер}} ко је тај ко би ми се прихватио руке?


\par }{\Q \VS{4}Ти си склонио мудрост од њихових срца

\par }{\QB због чега их издигнути нећеш.


\par }{\Q \VS{5}Ко због добити изда пријатеље,

\par }{\QB деци ће му очи усахнути!


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{6}Он је мене учинио причом за народе,

\par }{\QB ја сам лице за пљување.


\par }{\Q \VS{7}Туга ми је очи замутила,

\par }{\QB сваки је мој уд попут сенке.


\par }{\Q \VS{8}Због тога се праведници зграну,

\par }{\QB недужни се грозе над безбожним.


\par }{\Q \VS{9}Али праведник ће истрајати на свом путу,

\par }{\QB још више ће ојачати човек чистих руку.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{10}Хајде, вратите се сви ви!

\par }{\QB Дођите, молим вас,

\par }{\QB али мудрог међу вама нећу наћи.


\par }{\Q \VS{11}Прохујали су моји дани,

\par }{\QB намере и жеље срца мога су разбијене.


\par }{\Q \VS{12}Они праве дан од ноћи,

\par }{\QB а мраку у лице кажу:

\par }{\QB ’Светло је близу!’


\par }{\Q \VS{13}Ако бих за Светом мртвих чезнуо као за домом својим

\par }{\QB и у тами постељу своју простро,


\par }{\Q \VS{14}ако гробу викнем: ’Оче мој’,

\par }{\QB а црву: ’Мајко моја’ или ’сестро моја’,


\par }{\Q \VS{15}где је онда нада моја?!

\par }{\QB Види ли ко наду моју?!


\par }{\Q \VS{16}Силази ли она до врата Света мртвих?

\par }{\QB Заједно ли ћемо у прах лећи?“




\par }\Chap{18}{\SH Вилдад
\par }
{\PP \VerseOne{1}А Вилдад из Суша је одговорио овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Када ћете да станете са причом?

\par }{\QB Уразумите се, па да разговарамо.


\par }{\Q \VS{3}Зашто би нас за стоку сматрали?

\par }{\QB Зар смо глупи у вашим очима?


\par }{\Q \VS{4}Ти што раздиреш у свом бесу душу своју!

\par }{\QB Хоће ли због тебе земља да опусти,

\par }{\QB хоће ли се са свог места померити стена?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{5}Баш се гаси светло зликовца,

\par }{\QB неће сијати жар његовог плама.


\par }{\Q \VS{6}Згаснуће светло у његовом шатору,

\par }{\QB а над њим ће догорети светиљка.


\par }{\Q \VS{7}Јењава жилавост његових корака

\par }{\QB и руше га намере његове.


\par }{\Q \VS{8}Јер су му ноге упале у мрежу,

\par }{\QB у њене се петље запетљао.


\par }{\Q \VS{9}Замка га је за пету зграбила,

\par }{\QB заплела га омча.


\par }{\Q \VS{10}За њега је клопка на тлу сакривена,

\par }{\QB на путу је замка за њега.


\par }{\Q \VS{11}Ужаснут је од страхота свуд унаоколо,

\par }{\QB сатиру га на кораку сваком.


\par }{\Q \VS{12}Гладна га је невоља његова,

\par }{\QB пропаст је спремљена да га саплете.


\par }{\Q \VS{13}Она му растаче делове коже,

\par }{\QB најцрња смрт му једе удове.


\par }{\Q \VS{14}Одвлаче га из сигурности свог шатора,

\par }{\QB и терају до цара страхоте\FTNT{*}{{\FR 18:14 }{\FQA{До смрти.}}}.


\par }{\Q \VS{15}Њему туђи пребиваће у његовом шатору,

\par }{\QB сумпор ће му по имању разасути.


\par }{\Q \VS{16}Корење његово иструлиће одоздо,

\par }{\QB а његове гране свенуће одозго.


\par }{\Q \VS{17}Ишчезнуће са земље сећање на њега,

\par }{\QB неће му се на улици име чути.


\par }{\Q \VS{18}Отераће га са светла у таму,

\par }{\QB протераће га са земље.


\par }{\Q \VS{19}Остаће без рода,

\par }{\QB без порода у народу своме,

\par }{\QB без преживелога у свом завичају.


\par }{\Q \VS{20}На његов дан згрануће се и они на западу,

\par }{\QB а и оне на истоку подилазиће језа.


\par }{\Q \VS{21}Заиста, такав је завичај злотвора,

\par }{\QB такво је место онога што за Бога не зна!“




\par }\Chap{19}{\SH Јов
\par }
{\PP \VerseOne{1}А Јов је одговорио овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Докле ћете да кињите душу моју

\par }{\QB и речима ме ломите?!


\par }{\Q \VS{3}Па већ сте ме десет пута понизили!

\par }{\QB Не стидите ли се што ми тако пакостите?


\par }{\Q \VS{4}Све и да сам стварно погрешио,

\par }{\QB моја грешка је само моја.


\par }{\Q \VS{5}Ако бисте стварно да се нада мном уздижете

\par }{\QB и да ме убеђујете у ругло моје,


\par }{\Q \VS{6}знајте онда да ме је Бог ојадио,

\par }{\QB својом ме је мрежом обмотао.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{7}Ето, ја вичем: ’Насиље!’, а услишен нисам;

\par }{\QB ја за помоћ запомажем, али правде нема.


\par }{\Q \VS{8}Мој пут он је заградио, не могу да прођем;

\par }{\QB стазе моје он је замрачио.


\par }{\Q \VS{9}Част је моју свукао са мене,

\par }{\QB скинуо ми круну с главе моје.


\par }{\Q \VS{10}Са свих страна сваљује ме да нестанем,

\par }{\QB изваљује као дрво наду моју.


\par }{\Q \VS{11}Ужарио се гнев његов на мене,

\par }{\QB па ме сматра душманином својим.


\par }{\Q \VS{12}Сложно марширају његове чете,

\par }{\QB ено, наспрам мене насип подижу;

\par }{\QB око мог шатора логор дижу.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{13}Далеко од мене он је одвео браћу моју,

\par }{\QB а моји знанци су ми сада ко потпуни странци.


\par }{\Q \VS{14}Мојих рођака више нема,

\par }{\QB заборавили су ме познаници моји.


\par }{\Q \VS{15}Гости мога дома и слушкиње моје гледају ме ко туђинца,

\par }{\QB за њихове очи ја сам придошлица.


\par }{\Q \VS{16}Слугу свога ја дозивам, ал’ ми се не јавља,

\par }{\QB устима га својим преклињем за помоћ.


\par }{\Q \VS{17}Жена ми се гади од задаха мога,

\par }{\QB одуран сам и родбини својој.


\par }{\Q \VS{18}Чак ме и дечаци презиру,

\par }{\QB ругају ми се кад бих да устанем.


\par }{\Q \VS{19}Гаде ме се сви пријатељи блиски,

\par }{\QB они које сам волео, сад су против мене.


\par }{\Q \VS{20}Кожа ми се слепила за кости,

\par }{\QB зуби су ми поиспадали.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{21}Смилујте ми се! Смилујте ми се,

\par }{\QB о, пријатељи моји,

\par }{\QB јер је рука Божија ударила на ме!


\par }{\Q \VS{22}Па зашто ме попут Бога прогоните,

\par }{\QB меса мога зар нисте сити?\FTNT{*}{{\FR 19:22 }{\FT{Идиом
}}{\FQA{јести нечије месо
}}{\FT{према арамејском, арапском и акадском значи
}}{\FQA{оптуживати
}}{\FT{(}}{\XT{Дан 3,8}}{\FT{), па овај део стиха може да се преведе и као:
}}{\FQA{нисте ли ме довољно оптужили?}}}


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{23}О, када би се речи моје записале!

\par }{\QB О, када би се у књигу утиснуле;


\par }{\Q \VS{24}гвозденим пером и оловом

\par }{\QB заувек у камен урезале!


\par }{\Q \VS{25}Али ја знам да Откупитељ мој живи,

\par }{\QB да ће на крају он стати над прахом!


\par }{\Q \VS{26}Нека и пукне ова моја кожа,

\par }{\QB гледаћу Бога из тела свога;


\par }{\Q \VS{27}њега ћу ја лично гледати,

\par }{\QB очима својим, а не ко туђинац.

\par }{\QB А нутрина моја у мени малакше.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{28}А ви би требало да кажете: ’Зашто га прогонимо?’,

\par }{\QB јер налазите да је у мени корен ове ствари.


\par }{\Q \VS{29}Од мача страхујте,

\par }{\QB јер гнев доноси одмазду мача,

\par }{\Q да бисте знали –

\par }{\QB суд постоји.“




\par }\Chap{20}{\SH Софар
\par }
{\PP \VerseOne{1}А Софар из Намата је одговорио овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Ако је тако, немирне ме мисли моје терају да одговорим,

\par }{\QB јер у мени ври.


\par }{\Q \VS{3}Увређен сам прекором који сам чуо,

\par }{\QB па сад узвраћам у духу мог разумевања.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{4}Елем, знаш ли да је тако од давнина,

\par }{\QB од како је људски род на земљу стављен:


\par }{\Q \VS{5}прекратка је радост зликоваца

\par }{\QB и за часак срећа безбожника.


\par }{\Q \VS{6}Све и да се стасом дигне до небеса,

\par }{\QB да му глава облаке досегне,


\par }{\Q \VS{7}исхлапиће довека ко сопствени измет,

\par }{\QB и питаће: ’Где је?’, они што су га виђали.


\par }{\Q \VS{8}Попут сна ће испарити и неће га наћи,

\par }{\QB прогнаће га као ноћно привиђење.


\par }{\Q \VS{9}Око које га је гледало видети га више неће;

\par }{\QB завичај га његов више неће видети.


\par }{\Q \VS{10}Његови ће се синови додворавати сиромасима,

\par }{\QB а он ће рукама својим враћати од богатства свога.


\par }{\Q \VS{11}Кости су му пуне младалачке снаге

\par }{\QB која ће са њиме у прах лећи.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{12}Нека му је и слатко зло у устима његовим,

\par }{\QB што га скрива под језиком својим;


\par }{\Q \VS{13}нека га штеди, нека га не пушта,

\par }{\QB нека га под непцем растапа;


\par }{\Q \VS{14}та његова храна у цревима,

\par }{\QB у утроби његовој ће се претворити у отров кобре.


\par }{\Q \VS{15}Повратиће из стомака свога благо прогутано,

\par }{\QB Бог ће му га избацити.


\par }{\Q \VS{16}Отров кобри сиса,

\par }{\QB убиће га језик отровнице.


\par }{\Q \VS{17}У потоке гледати неће,

\par }{\QB у брзаке река од меда и масла.


\par }{\Q \VS{18}Вратиће шта је отео, неће моћи то да прогута;

\par }{\QB уживати неће добра своје трговине.


\par }{\Q \VS{19}Јер је тлачио и запостављао сиромахе,

\par }{\QB харао је кућу коју зидао није.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{20}Његов стомак не зна шта је доста,

\par }{\QB спокоја му нема у ономе за чим жуди.


\par }{\Q \VS{21}Неће имати шта више да прождере

\par }{\QB и зато му имање неће потрајати.


\par }{\Q \VS{22}И када буде пун обиља биће у невољи,

\par }{\QB стићи ће га рука сваког страдалника.


\par }{\Q \VS{23}Али док буде пунио стомак свој,

\par }{\QB {\ADD{Бог}} ће му послати пламен гнева свога,

\par }{\QB као кишу на црева његова.


\par }{\Q \VS{24}И док бежи од гвозденог оружја,

\par }{\QB пробошће га стрела лука бронзанога.


\par }{\Q \VS{25}Када је извуче,

\par }{\QB када му изађе из леђа

\par }{\Q и ко муња из жучи његове,

\par }{\QB доћи ће на њега ужас.


\par }{\Q \VS{26}Сва је тама сачувана за његово благо,

\par }{\QB прождраће га пламен нераспирен,

\par }{\QB зло нанеће преживелом шатора његовог.


\par }{\Q \VS{27}Небеса ће разоткрити његову кривицу,

\par }{\QB земља ће се подићи на њега.


\par }{\Q \VS{28}Поплављена биће летина куће његове,

\par }{\QB отплављена у дан
{\ADD{Божијега}} гнева.


\par }{\Q \VS{29}Таква је од Бога судбина за зликовца,

\par }{\QB богомдано му наследство.“




\par }\Chap{21}{\SH Јов
\par }
{\PP \VerseOne{1}А Јов је одговорио овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Послушајте пажљиво беседу моју,

\par }{\QB нека ми то буде утеха од вас.


\par }{\Q \VS{3}Отрпите ме, ја бих говорио!

\par }{\QB А ви се ругајте када то кажем.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{4}Жалим ли се ја то човеку?

\par }{\QB Зар да дух мој не плане?


\par }{\Q \VS{5}К мени се окрените и запањите се,

\par }{\QB затворите руком уста!


\par }{\Q \VS{6}И ја сам потресен кад мислим о овом,

\par }{\QB грозница ми тело грчи.


\par }{\Q \VS{7}Елем, зашто живе зликовци,

\par }{\QB зашто остаре и осиле?


\par }{\Q \VS{8}Деца су њихова једра пред њима,

\par }{\QB њихови су потомци са њима,

\par }{\QB пред очима њиховим.


\par }{\Q \VS{9}Куће су њихове лишене страха,

\par }{\QB над њима нема Божијег прута.


\par }{\Q \VS{10}Бикови су им приплодни, осемењују,

\par }{\QB краве им се теле и нису јалове.


\par }{\Q \VS{11}Попут стада пуштају дечаке,

\par }{\QB њихова деца скакућу около.


\par }{\Q \VS{12}Подцикују уз даире и лиру,

\par }{\QB радују се уз звуке свирале.


\par }{\Q \VS{13}Дане своје проживе у добру

\par }{\QB и спокојно силазе у Свет мртвих.


\par }{\Q \VS{14}А Богу говоре: ’Прођи нас се!

\par }{\QB За путеве твоје нећемо да знамо!


\par }{\Q \VS{15}Ко је Свемоћни, па да му служимо?

\par }{\QB Шта то добијамо ако га молимо?’


\par }{\Q \VS{16}Гле! Напредак њихов није у руци њиховој,

\par }{\QB од мене је подалеко савет зликоваца.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{17}Колико се често гаси светиљка зликовца?

\par }{\QB Стиже ли их пропаст њихова?

\par }{\QB Додељује ли им
{\ADD{Бог}} у свом гневу боли?


\par }{\Q \VS{18}Јесу ли они попут сламе на ветру,

\par }{\QB попут плеве коју вихор носи?


\par }{\Q \VS{19}’Бог грехе човека чува за децу његову’?

\par }{\QB Ма нека то њему врати, нека тога свестан буде!


\par }{\Q \VS{20}Нек очима својим своју пропаст гледа,

\par }{\QB нек од гнева Свемоћнога пије!


\par }{\Q \VS{21}Јер, мари ли он шта ће након њега са кућом му бити,

\par }{\QB када му се број месеци скрати?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{22}Учи ли ико Бога мудрости?

\par }{\QB Њега, који суди узноситима?!


\par }{\Q \VS{23}Један умре у обиљу свега

\par }{\QB и све му је потаман, напредно;


\par }{\Q \VS{24}тело му је ухрањено млеком

\par }{\QB и једра му срж је у костима.


\par }{\Q \VS{25}Други умире огорчене душе,

\par }{\QB а добра се науживао није.


\par }{\Q \VS{26}Тек, обојица ће у прашину лећи,

\par }{\QB прекриће их црви.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{27}Ето, мени су познате мисли ваше,

\par }{\QB сплетке које сплеткарите против мене.


\par }{\Q \VS{28}Ви кажете: ’Где је сада кућа племићева?

\par }{\QB Где је шатор у коме зликовци почивају?’


\par }{\Q \VS{29}Што нисте питали оне који пролазе тим путем?!

\par }{\QB Нисте ли њихове знакове уочили?


\par }{\Q \VS{30}Јер, зликовац се поштеђује у дану пропасти,

\par }{\QB избавља се злобник у дану јарости.


\par }{\Q \VS{31}Ко ће да га прекори у лице због његовог пута?

\par }{\QB Ко ће да му узврати за оно што је учинио?


\par }{\Q \VS{32}Али када га на гробље буду изнели,

\par }{\QB неко ће стражарити над хумком.


\par }{\Q \VS{33}Слатко ће му бити грумење земље;

\par }{\QB сваки човек њега ће следити,

\par }{\QB а пре њега било их је безброј.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{34}И како ме сада улудо тешите?

\par }{\QB Одговори ваши остали су лажни.“




\par }\Chap{22}{\SH Елифас
\par }
{\PP \VerseOne{1}Тада је Елифас из Темана узвратио овако:


\par }{\Q \VS{2}„Зар је човек од користи Богу?

\par }{\QB Да ли му је мудрац од користи?


\par }{\Q \VS{3}Зар се Свемоћни радује што си праведан?

\par }{\QB Је ли му на корист кад путеве своје учиниш без мане?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{4}Прекорева ли те за богобојазност твоју

\par }{\QB и да ли се суди с тобом?


\par }{\Q \VS{5}Није ли голема злоба твоја?

\par }{\QB Зар нема краја кривицама твојим?


\par }{\Q \VS{6}А ти си браћи својој безразложно залог узимао,

\par }{\QB и са њих си скидао хаљине.


\par }{\Q \VS{7}Изнемоглог водом напојио ниси,

\par }{\QB а ни гладном хлеба ниси дао.


\par }{\Q \VS{8}Јесте, ти си човек силан, земљопоседник си,

\par }{\QB угледник што у њој живи.


\par }{\Q \VS{9}Тек, удовице си терао празних руку,

\par }{\QB кршио си руке сирочади.


\par }{\Q \VS{10}И зато су око тебе замке,

\par }{\QB ненадана страхота спопада те;


\par }{\Q \VS{11}или мрак, па не видиш ништа,

\par }{\QB силна те је вода потопила.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{12}Није ли Бог високо на небесима?

\par }{\QB Погледај поврх звезда, како су високо!


\par }{\Q \VS{13}А ти питаш: ’Зна ли шта Бог?

\par }{\QB Да ли суди кроз таму најгушћу?


\par }{\Q \VS{14}Облаци су скровиште његово, па не види,

\par }{\QB он корача по небеском своду.’


\par }{\Q \VS{15}Пута древног зар ћеш се држати,

\par }{\QB оног што га утабаше људи покварени;


\par }{\Q \VS{16}они што су однешени кад им време није било,

\par }{\QB када им је темеље потопила река?


\par }{\Q \VS{17}Богу су они говорили: ’Прођи нас се!’

\par }{\QB И: ’Шта ће Свемоћни да нам ради?’


\par }{\Q \VS{18}А он им је добрима куће препунио.

\par }{\QB Зато је од мене подалеко савет зликоваца!


\par }{\Q \VS{19}Видеће то праведници и радоваће се,

\par }{\QB ругаће им се недужни:


\par }{\Q \VS{20}’Душмани ће наши баш збрисани бити,

\par }{\QB обиље њихово прогутаће пламен!’


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{21}Измири се с Богом, молим те,

\par }{\QB и у миру буди, да на тебе добро дође.


\par }{\Q \VS{22}Прихвати, молим те, поуку његових уста

\par }{\QB и његове речи у срце своје стави.


\par }{\Q \VS{23}Вратиш ли се Свемоћноме, обновљен ћеш бити;

\par }{\QB уклониш ли безакоње из шатора свога,


\par }{\Q \VS{24}одбациш ли злато у прашину

\par }{\QB и офирско
{\ADD{злато}} по поточном камењу;


\par }{\Q \VS{25}Свемоћни биће злато твоје,

\par }{\QB најчистије сребро твоје.


\par }{\Q \VS{26}Тада ћеш се радовати Свемоћноме,

\par }{\QB лице своје подигнућеш Богу.


\par }{\Q \VS{27}Молићеш се њему и он ће те чути,

\par }{\QB извршићеш своје завете.


\par }{\Q \VS{28}Остварићеш шта год да одлучиш,

\par }{\QB светло ће ти стазе обасјати.


\par }{\Q \VS{29}Кад понизе људе, ти ћеш рећи:

\par }{\QB ’Узвисите их!’, и Бог ће тада да спасе скрушене.


\par }{\Q \VS{30}Он ће да избави и онога што недужан није,

\par }{\QB због чистоће руку твојих избавиће њега.“




\par }\Chap{23}{\SH Јов
\par }
{\PP \VerseOne{1}А Јов је одговорио овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Још и данас је јетка моја жалопојка

\par }{\QB и с муком се борим да не бих јечао.


\par }{\Q \VS{3}О, када бих знао где ћу да га нађем,

\par }{\QB дошао бих до његовог места!


\par }{\Q \VS{4}Пред њим бих изложио свој случај,

\par }{\QB доказима уста своја напунио.


\par }{\Q \VS{5}Да ми је да знам којим би ми речима одговорио;

\par }{\QB да ми је да разумем шта би ми рекао.


\par }{\Q \VS{6}Да ли би се силом великом парничио са мном?

\par }{\QB Не би, него би се заузео за ме.


\par }{\Q \VS{7}Онде би се праведник са њим расправио,

\par }{\QB мој би ме судија заувек избавио.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{8}Гле, одем ли напред, њега нема;

\par }{\QB ни позади њега не опажам.


\par }{\Q \VS{9}Не видим га ни на лево, тамо где делује;

\par }{\QB не видим га ни на десно, када се окрене.


\par }{\Q \VS{10}Али он зна пут којим идем;

\par }{\QB претапа ме да чист будем попут злата.


\par }{\Q \VS{11}По његовој стопи мој је корак ишао,

\par }{\QB његовог сам се пута држао и нисам скретао.


\par }{\Q \VS{12}Заповест његових усана нисам напустио,

\par }{\QB чувао сам речи његове више него хлеб насушни.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{13}Али он је једини и ко ће да га мења!

\par }{\QB Шта год да пожели, он тако и чини.


\par }{\Q \VS{14}Науме ће своје, мени намењене, извршити,

\par }{\QB а у њему још је таквог много чега.


\par }{\Q \VS{15}Зато сам преплашен од њега;

\par }{\QB кад размишљам, јежим се од њега!


\par }{\Q \VS{16}Елем, Бог је моје срце смалаксао,

\par }{\QB Свемоћни ме је престравио;


\par }{\Q \VS{17}ипак нисам био сатрт мраком,

\par }{\QB нити ми је густа тама заклонила лице.


\par }{\BB \par }


\PoetryChap{24}{\Q \VerseOne{1}Зашто Свемоћни није одредио времена суда?

\par }{\QB Зашто они који га познају не виде дане његове?


\par }{\Q \VS{2}Померају људи међе,

\par }{\QB стада отимају, па их напасају;


\par }{\Q \VS{3}сирочади одводе магарца,

\par }{\QB вола за залог узимају од удовице.


\par }{\Q \VS{4}Они разгоне убоге са пута,

\par }{\QB скривају се заједно сиромаси земље.


\par }{\Q \VS{5}Ено,
{\ADD{као}} дивљи магарци у пустињи иду својим послом;

\par }{\QB храну себи траже,

\par }{\QB у пустари хлеб за себе и за децу.


\par }{\Q \VS{6}По пољу купе крму,

\par }{\QB пабирче по винограду злобника.


\par }{\Q \VS{7}Неодевени су, ноћивају без огртача,

\par }{\QB на зими су без покривача.


\par }{\Q \VS{8}Искисли су од планинске кише,

\par }{\QB без заклона крије се под стену.


\par }{\Q \VS{9}Сироче од дојења краду

\par }{\QB и од сиромаха узимају залог.


\par }{\Q \VS{10}Тумарају обнажени,

\par }{\QB неодевени снопље носе, а гладни.


\par }{\Q \VS{11}Међу својим дрворедима цеде уље,

\par }{\QB грожђе муљају у каци, а жедни су.


\par }{\Q \VS{12}Стење народ у граду,

\par }{\QB за помоћ вапе смртно рањени,

\par }{\QB а Богу то није мрско.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{13}А неки су у друштву оних што ратују против светла,

\par }{\QB што не маре за путеве светла

\par }{\QB и не живе на стазама његовим.


\par }{\Q \VS{14}У зору се крвник диже,

\par }{\QB сиротана и убогог да убије,

\par }{\QB а по ноћи је ко лопов.


\par }{\Q \VS{15}Прељубниково око чека сумрак јер говори:

\par }{\QB ’Да ме око не угледа!’,

\par }{\QB па покрива лице своје.


\par }{\Q \VS{16}Кад је тама, лопов куће прокопава,

\par }{\QB а по дану се закључава

\par }{\QB да за светлост не зна.


\par }{\Q \VS{17}Јер је свима њима јутро попут густог мрака,

\par }{\QB предани су ужасима мрака густог.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{18}Пролете они поврх вода,

\par }{\QB проклето им наследство у земљи

\par }{\QB и нека ниједан не крене ка виноградима.


\par }{\Q \VS{19}Попут суше и врућине снежне воде кад однесу,

\par }{\QB тако и Свет мртвих носи оне што се огрешише.


\par }{\Q \VS{20}Заборавља га мајчина утроба,

\par }{\QB црвима је храна;

\par }{\Q њега више не спомињу,

\par }{\QB неправда ће бити као стабло преломљено.


\par }{\Q \VS{21}Он наваљује на јалову, на нероткињу;

\par }{\QB злоставља удовицу.


\par }{\Q \VS{22}Силом својом Бог моћнике одвлачи,

\par }{\QB подиже се и нико за живот сигуран није.


\par }{\Q \VS{23}Бог им спокојство даје, па се осилише;

\par }{\QB али његове су очи на њиховим путевима.


\par }{\Q \VS{24}Тек за мало уздигну се и већ их нема;

\par }{\QB ко сви други пропадају, вену;

\par }{\QB одсецају се као вршци класја.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{25}Ако није тако, ко ће да ми лаж докаже?

\par }{\QB Ко ће да обезвреди казивање моје?“




\par }\Chap{25}{\SH Вилдад
\par }
{\PP \VerseOne{1}Тада је Вилдад из Суша узвратио овако:


\par }{\Q \VS{2}„Божији су и власт и страх!

\par }{\QB Он мир ствара у висинама својим!


\par }{\Q \VS{3}Да ли има броја његовим четама?

\par }{\QB Кога то светло његово не обасјава?


\par }{\Q \VS{4}Како да се човек оправда пред Богом?

\par }{\QB Како да се очисти онај што га жена роди?


\par }{\Q \VS{5}Гле! Ни месец му бистар није,

\par }{\QB очима његовим нити звезде нису чисте;


\par }{\Q \VS{6}а камоли човек – црв

\par }{\QB и потомак човека – црвић!“




\par }\Chap{26}{\SH Јов
\par }
{\PP \VerseOne{1}А Јов је одговорио овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Е, баш си помогао беспомоћном,

\par }{\QB баш спасао руку малаксалу!


\par }{\Q \VS{3}Баш си немудроме савет дао

\par }{\QB и мудрости прегршт обзнанио!


\par }{\Q \VS{4}А коме си те речи објавио?

\par }{\QB Чији је то дух из тебе изашао?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{5}Покојници испод вода дрхте,

\par }{\QB ал’ и они што у њима живе.


\par }{\Q \VS{6}И Свет мртвих пред њим је огољен,

\par }{\QB и трулеж је мртвих нескривена.


\par }{\Q \VS{7}Над безданом север је он простро,

\par }{\QB окачио земљу у празнини.


\par }{\Q \VS{8}Воде је свезао над облаке своје,

\par }{\QB али се облаци не цепају под њима.


\par }{\Q \VS{9}Престо је свој сакрио,

\par }{\QB свој је облак над њим разастро.


\par }{\Q \VS{10}Поврх вода обзорје поставља,

\par }{\QB као међу светлости и мраку.


\par }{\Q \VS{11}Дрмају се стубови небески,

\par }{\QB ужаснути његовим прекором.


\par }{\Q \VS{12}Силом својом он море узбурка,

\par }{\QB чудовиште Раву мудрошћу он смрска.


\par }{\Q \VS{13}Његов ветар разведрује небеса,

\par }{\QB рука му пробада змију вијугаву.


\par }{\Q \VS{14}Гле, ово су обриси пута његовога,

\par }{\QB само шапат речи што чујемо о њему!

\par }{\QB Гром моћи његове ко ће да разуме?“




\par }\Chap{27}{\SH Последње речи Јова пријатељима
\par }
{\PP \VerseOne{1}А Јов је наставио своје казивање овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Живога ми Бога који ми је ускратио право

\par }{\QB и Свемоћног што ми душу огорчи;


\par }{\Q \VS{3}док у мени даха има

\par }{\QB и Божијег духа у мом носу;


\par }{\Q \VS{4}усне моје неће говорити неправду,

\par }{\QB мој језик неће изустити обману.


\par }{\Q \VS{5}Далеко од мене било да изјавим како сте у праву!

\par }{\QB Док ме има не одустајем од своје честитости.


\par }{\Q \VS{6}Држаћу се праведности своје, нећу је пустити;

\par }{\QB све док живим савест моја ме запећи неће.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{7}Душманин мој нека прође као покварењак,

\par }{\QB као злотвор нека прође онај што се диже на ме.


\par }{\Q \VS{8}Јер каква је нада безбожника када је сасечен,

\par }{\QB када Бог му душу узме?


\par }{\Q \VS{9}Чује ли Бог вапај његов

\par }{\QB кад на њега невоља дође?


\par }{\Q \VS{10}Радује ли се Свемоћноме

\par }{\QB и зове ли Бога у доба свако?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{11}Ја ћу вас поучити о Божијој руци,

\par }{\QB нећу да вам кријем наум Свемоћнога.


\par }{\Q \VS{12}Ето, сви ви сте видели ово,

\par }{\QB па зашто онда улудо говорите бесмислице?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{13}Таква је од Бога судбина за зликовца,

\par }{\QB наследство Свемоћног што примају окрутни!


\par }{\Q \VS{14}Макар и да му се деца рађају, за мач
{\ADD{се рађају}};

\par }{\QB потомство му никад хлеба неће бити сито.


\par }{\Q \VS{15}Преживеле ће му покопати зараза,

\par }{\QB а удовице им закукати неће.


\par }{\Q \VS{16}Макар да згрне сребра ко да је прашина,

\par }{\QB и спреми одеће као да је земља;


\par }{\Q \VS{17}све што спреми обући ће праведник,

\par }{\QB а сребро ће да раздели недужни.


\par }{\Q \VS{18}Попут мољца кућу себи зида,

\par }{\QB као да је колибица што је чувар прави.


\par }{\Q \VS{19}Лећи ће богат тад и никад више,

\par }{\QB кад очи своје отвори – ничег више нема.


\par }{\Q \VS{20}Ненадане страхоте ко бујице односе га,

\par }{\QB олуја га ноћу краде.


\par }{\Q \VS{21}Подиже га ветар са истока, одлетеће,

\par }{\QB свитлаће га са места његовог.


\par }{\Q \VS{22}Сјуриће се на њега, штедети га неће

\par }{\QB док он буде стрмоглавце бежао од руке његове.


\par }{\Q \VS{23}И пљескаће својим рукама над њим,

\par }{\QB и звиждаће га са његовог места.




\par }\Chap{28}{\SH Где је мудрост?
\par }
{\Q \VerseOne{1}Ето, и сребро има свој рудник,

\par }{\QB и злато место на ком се испира.


\par }{\Q \VS{2}И гвожђе се из земље узима

\par }{\QB и камен се претапа у бронзу.


\par }{\Q \VS{3}А
{\ADD{човек}} таму докрајчује,

\par }{\QB истражује до крајњих граница,

\par }{\QB тражи руду у тами најгушћој.


\par }{\Q \VS{4}Окно копа далеко од ближњег

\par }{\QB где нога не залази,

\par }{\QB пење се и клати далеко од људи.


\par }{\Q \VS{5}Земља са које хлеб долази

\par }{\QB изнутра се ковитла ко ватра.


\par }{\Q \VS{6}У њеним је стенама налазиште сафира,

\par }{\QB а има и златне прашине.


\par }{\Q \VS{7}Пут до тамо не зна птица грабљивица,

\par }{\QB око соколово траг му не назире.


\par }{\Q \VS{8}Поносне се звери њиме не шуњају,

\par }{\QB а ни лав по њему не пролази.


\par }{\Q \VS{9}Човек пружа руку за кременом,

\par }{\QB прекопава корење планина;


\par }{\Q \VS{10}у стенама тунеле пробија

\par }{\QB и очима види сваку вредност;


\par }{\Q \VS{11}обуздава цурење вода

\par }{\QB и оно скривено на светло износи.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{12}Али где се мудрост проналази?

\par }{\QB Где је место разборитости?


\par }{\Q \VS{13}Род јој људски вредност не познаје,

\par }{\QB не проналази се у земљи живих.


\par }{\Q \VS{14}Тек, бездан јавља: ’У мени није!’

\par }{\QB и море каже: ’Није ни са мном!’


\par }{\Q \VS{15}Суво злато за њу се не даје,

\par }{\QB за цену њену сребро се не мери.


\par }{\Q \VS{16}Не плаћа се ни златом офирским,

\par }{\QB ни скупоценим ониксом и сафиром.


\par }{\Q \VS{17}Нису јој равни ни злато ни кристал,

\par }{\QB за ћуп сувог злата не трампи се она.


\par }{\Q \VS{18}Корале и јаспис и не спомињите,

\par }{\QB од бисера мудрост је вреднија.


\par }{\Q \VS{19}Не мери се са њом ни топаз из Куша,

\par }{\QB ни сувим се златом платити не може.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{20}Па одакле онда долази мудрост?

\par }{\QB Где је место разборитости?


\par }{\Q \VS{21}Од очију свега живог је склоњена,

\par }{\QB од небеских птица је скривена.


\par }{\Q \VS{22}Трулеж мртвих и смрт нам казују:

\par }{\QB ’Ушима смо својим чули казивање о њој.’


\par }{\Q \VS{23}Бог разуме пут до ње

\par }{\QB и познаје њено место,


\par }{\Q \VS{24}јер он види до крајева земље

\par }{\QB и он гледа испод свих небеса.


\par }{\Q \VS{25}Кад је ветру подарио снагу

\par }{\QB и мерама премерио воде;


\par }{\Q \VS{26}кад је киши одредбу давао

\par }{\QB и муње олујама;


\par }{\Q \VS{27}тада ју је погледао, објавио, поставио,

\par }{\QB тада ју је проверио.


\par }{\Q \VS{28}А људима је рекао:

\par }{\QB ’Ево, мудрост је у богобојазности

\par }{\QB а разборитост у уклањању од зла!’“




\par }\Chap{29}{\SH Јовова последња одбрана
\par }
{\PP \VerseOne{1}А Јов је наставио своје казивање овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„О, када би ми било као који месец раније,

\par }{\QB као у данима када ме је Бог чувао;


\par }{\Q \VS{3}када ми је светлила његова светиљка над главом мојом,

\par }{\QB по његовом светлу кад сам мраком ишао;


\par }{\Q \VS{4}баш какав сам био у својим једрим данима,

\par }{\QB када сам у шатору своме с Богом близак био;


\par }{\Q \VS{5}онда кад је Свемоћни са мном био

\par }{\QB и деца моја око мене!


\par }{\Q \VS{6}Тад сам ноге у маслу прао

\par }{\QB и потоке уља цедио ми камен!


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{7}А када бих изашао на градска врата и на трг,

\par }{\QB ставио бих столицу своју;


\par }{\Q \VS{8}младићи би ме видели, па би се повукли,

\par }{\QB а старци би устајали и стајали;


\par }{\Q \VS{9}главари би причу прекидали,

\par }{\QB своја уста руком затварали;


\par }{\Q \VS{10}утихнуо би глас владара,

\par }{\QB језик им се за непце лепио.


\par }{\Q \VS{11}Блаженим ме звало ухо што ме је слушало,

\par }{\QB хвалило ме око што ме је гледало;


\par }{\Q \VS{12}јер сам избављао убогога што ко бедник вапи,

\par }{\QB сиротога без помоћи.


\par }{\Q \VS{13}Страдалников благослов био је на мени,

\par }{\QB а срцу сам удовице доносио песму.


\par }{\Q \VS{14}Праведност бих узимао, она ме је одевала;

\par }{\QB правда ми је моја била ко одећа и ко турбан.


\par }{\Q \VS{15}Слепоме сам очи био,

\par }{\QB хромоме сам ноге био.


\par }{\Q \VS{16}Отац сам био убогима,

\par }{\QB незнанца сам на суду бранио.


\par }{\Q \VS{17}Ломио сам вилице злотвору,

\par }{\QB из уста му жртву отимао.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{18}А причао сам: ’У своме ћу гнезду да преминем,

\par }{\QB умножићу дане попут песка.


\par }{\Q \VS{19}Мој је корен досезао воду,

\par }{\QB гране су моје преко ноћи росне;


\par }{\Q \VS{20}Моја је слава у мени свежа,

\par }{\QB у руци је мојој увек млад лук.’


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{21}Чекали су људи да ме чују,

\par }{\QB ћутали би да чују мој савет.


\par }{\Q \VS{22}После моје речи нису узвраћали,

\par }{\QB по њима би мој говор капао.


\par }{\Q \VS{23}Ко на кишу чекали би на ме,

\par }{\QB уста своја отварали као да сам дажд пролећни.


\par }{\Q \VS{24}Веровали не би кад бих им се насмејао

\par }{\QB и ведрину мог лица нису потамнили.


\par }{\Q \VS{25}Пут сам им бирао, попут кнеза сам седео;

\par }{\QB био сам као цар међу четама,

\par }{\QB као онај што жалосне теши.


\par }{\BB \par }


\PoetryChap{30}{\Q \VerseOne{1}А сад ми се смеју млађи од мене,

\par }{\QB они чије очеве нисам хтео

\par }{\QB ни са псима стада свога!


\par }{\Q \VS{2}А и шта бих са њихових руку снагом?

\par }{\QB Усахла је та снага у њима.


\par }{\Q \VS{3}Спарушени су од беде и глади,

\par }{\QB ти што глођу штагод по пустари,

\par }{\QB у сумраку, по рушевинама и развалинама.


\par }{\Q \VS{4}Они чупају слез по честарима

\par }{\QB и корен смреке себи за храну.


\par }{\Q \VS{5}Отерани су из друштва,

\par }{\QB људи на њих вичу као на лопова.


\par }{\Q \VS{6}Ено их у јаругама потока,

\par }{\QB коначе по јамама у земљи и по камењарима.


\par }{\Q \VS{7}Запомажу међу грмљем,

\par }{\QB скупљају се у копривама.


\par }{\Q \VS{8}Синови су безумника,

\par }{\QB сој безимених из земље протераних.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{9}А сад сам им песма ругалица,

\par }{\QB постао сам прича за њих!


\par }{\Q \VS{10}Гаде ме се, стоје издалека,

\par }{\QB не либе се да ме у лице пљуну.


\par }{\Q \VS{11}Јер Бог је развезао мог шатора уже,

\par }{\QB ударио ме је, а људи се на мене разуларише.


\par }{\Q \VS{12}Мени с десна диже се младалачка руља,

\par }{\QB терају ме да бежим,

\par }{\QB против мене насипају бедеме пропасти.


\par }{\Q \VS{13}Руше ми путеве,

\par }{\QB успешно ме разарају

\par }{\QB и за то им помоћ није потребна.


\par }{\Q \VS{14}Навиру ко кроз широк процеп,

\par }{\QB наваљују преко развалина.


\par }{\Q \VS{15}Ненадане страхоте пале су на мене,

\par }{\QB попут ветра разгоне ми достојанство,

\par }{\QB а моје спасење нестаде ко облак.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{16}Сад се душа моја разлила у мени,

\par }{\QB јер су ме сустигли дани јада.


\par }{\Q \VS{17}Кости моје ноћ пробада у мени,

\par }{\QB болови ме глођу без престанка.


\par }{\Q \VS{18}Одора се моја изобличила од силе велике,

\par }{\QB сапела ме као крагна од тунике моје.


\par }{\Q \VS{19}Он ме је у блато бацио,

\par }{\QB сад сам налик праху и пепелу.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{20}За помоћ ја теби вапим,

\par }{\QB ал’ се не одазиваш;

\par }{\Q а када сам стао,

\par }{\QB на мене си пажњу обратио.


\par }{\Q \VS{21}У крвника мога си се претворио,

\par }{\QB силом руке своје си ме спопао.


\par }{\Q \VS{22}Винуо си ме да ветар зајашем,

\par }{\QB растапаш ме у олуји.


\par }{\Q \VS{23}Јер ја знам да ме у смрт одводиш,

\par }{\QB у кућу састанка свих који су живи.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{24}Али нико не пружа руку своју руини,

\par }{\QB макар да за помоћ вапи у пропасти својој.


\par }{\Q \VS{25}Зар ја нисам заплакао ради невољника?

\par }{\QB Зар ми душа зајецала није ради убогога?


\par }{\Q \VS{26}Али кад сам чекао на добро,

\par }{\QB зло је дошло;

\par }{\Q када сам се понадао светлу,

\par }{\QB пристигла је тама.


\par }{\Q \VS{27}Утроба је моја устрептала и није се примирила,

\par }{\QB дани патње су ме задесили.


\par }{\Q \VS{28}Поцрнео ходам, али не од сунца;

\par }{\QB устајем у збору и вичем за помоћ.


\par }{\Q \VS{29}Збратимљен сам са шакалима,

\par }{\QB пријатељ сам нојевима.


\par }{\Q \VS{30}Поцрнела кожа је на мени,

\par }{\QB од грознице цвокоћу ми кости.


\par }{\Q \VS{31}Моја лира сад је за кукњаву,

\par }{\QB а свирала моја за плач нарикача.


\par }{\BB \par }


\PoetryChap{31}{\Q \VerseOne{1}Са очима својим савез сам склопио,

\par }{\QB па како бих онда загледао девојку?


\par }{\Q \VS{2}Па шта то онда Бог одозго дели?

\par }{\QB Какво је са висина наследство Свемоћног?


\par }{\Q \VS{3}Није ли то пропаст за злотвора

\par }{\QB и несрећа за покварењака?


\par }{\Q \VS{4}Не види ли он путеве моје,

\par }{\QB зар не броји све моје кораке?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{5}Ако сам се дружио с лажовима,

\par }{\QB ако ми је нога журила ка обмани;


\par }{\Q \VS{6}нека ме измери на тасовима тачним,

\par }{\QB нек честитост моју Бог открије.


\par }{\Q \VS{7}Ако је мој корак зашао са пута,

\par }{\QB срце моје повело се за мојим очима,

\par }{\QB за руке ми прионула љага;


\par }{\Q \VS{8}тад нек жањем, а други нек једе,

\par }{\QB нек се моја летина почупа.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{9}Ако ли је жена срце ми завела,

\par }{\QB ако сам ближњег свога на улазу вребао;


\par }{\Q \VS{10}нек тад другом моја жена меље,

\par }{\QB у постељи других нека буде.


\par }{\Q \VS{11}Али то би била гадост,

\par }{\QB баш кривица за осуду!


\par }{\Q \VS{12}Да, била би то ватра која гута све до трулежи мртвих

\par }{\QB и спаљује сву летину моју.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{13}Елем, ако сам се оглушио на тужбу

\par }{\QB слушкиње своје или слуге свога,

\par }{\QB када су се парничили са мном;


\par }{\Q \VS{14}шта бих урадио када би Бог устао,

\par }{\QB кад би ми рачун затражио?

\par }{\QB Шта ли бих му тада узвратио?


\par }{\Q \VS{15}Није ли онај што ме саздао у утроби и њих саздао?

\par }{\QB Зар нас није један исти начинио у стомаку?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{16}Ако сам се оглушио на жељу сиромаха

\par }{\QB и расплакао очи удовици;


\par }{\Q \VS{17}ако сам свој залогај хлеба јео у самоћи,

\par }{\QB а сироче није узело од њега –


\par }{\Q \VS{18}јер је уз мене расло као уз оца још од младости моје,

\par }{\QB а удовици сам помагао још од како ме мајка родила –


\par }{\Q \VS{19}ако сам видео страдалника неодевеног,

\par }{\QB ако нисам заоденуо убогог;


\par }{\Q \VS{20}ако ме бедра његова благосиљала нису,

\par }{\QB ако се руном оваца мојих утоплио није;


\par }{\Q \VS{21}ако сам одмахнуо руком против сирочета,

\par }{\QB а знао сам да на суду могу да помогнем;


\par }{\Q \VS{22}нека ми рука из рамена отпадне

\par }{\QB и нек ми се шака преломи у зглобу!


\par }{\Q \VS{23}Јер, дрхтао сам од Божије страхоте,

\par }{\QB пред његовим величанством не бих то чинио.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{24}Ако сам се у злато уздао,

\par }{\QB сувом злату говорио: ’Поуздање моје!’;


\par }{\Q \VS{25}ако сам се радовао свом великом благу,

\par }{\QB што ми је рука толико згрнула;


\par }{\Q \VS{26}ако сам у сунце гледао док сија

\par }{\QB и у месец сјајни док путује;


\par }{\Q \VS{27}ако ми се срце потајно заносило,

\par }{\QB па сам им руком слао пољупце са својих уста;


\par }{\Q \VS{28}и то би била кривица што вапи за судом,

\par }{\QB јер бих тако порекао Бога са висине!


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{29}Елем, ако сам се радовао над несрећом душманина мога,

\par }{\QB ликовао кад га пропаст снађе;


\par }{\Q \VS{30}нисам дао устима да згреше,

\par }{\QB да му клетву призивам на душу.


\par }{\Q \VS{31}Нису ли људи из шатора рекли:

\par }{\QB ’Ко се још меса његовога најео није?’


\par }{\Q \VS{32}Придошлица на улици ноћ провео није,

\par }{\QB путнику сам отварао врата.


\par }{\Q \VS{33}Да ли сам грехе своје прикривао као Адам,

\par }{\QB и кривицу крио у грудима својим;


\par }{\Q \VS{34}јер сам се препао великог мноштва,

\par }{\QB страховао од презира у роду,

\par }{\QB па се ућутао и кроз врата не бих излазио?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{35}О, кад би ме неко чуо!

\par }{\QB Ево, ово потписујем,

\par }{\Q па нека ме услиши Свемоћни,

\par }{\QB а ево и оптужнице што је тужилац против мене подигао!


\par }{\Q \VS{36}Зар је не бих ја понео на рамену своме,

\par }{\QB на себе је као круну причврстио?


\par }{\Q \VS{37}Рачун бих му положио за кораке своје,

\par }{\QB као владар бих му приступио.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{38}Ако је због мене вапила земља моја

\par }{\QB и у глас плакале бразде њене;


\par }{\Q \VS{39}ако сам забадава јео плодове њене

\par }{\QB и души њихових власника задао јаде;


\par }{\Q \VS{40}уместо пшеницом нек уроди трњем

\par }{\QB и коровом уместо јечма!“

\par }{\PP Јов је завршио своја казивања.




\par }\Chap{32}{\SH Елијуј
\par }
{\PP \VerseOne{1}И тако су тројица људи престали да узвраћају Јову који је у својим очима био праведан.

\VS{2}На то је на Јова у љутњи плануо Елијуј из Вуза, син Варахилов из Рамовог рода. Разљутио се, јер се овај чинио праведнијим од Бога.

\VS{3}Разљутио се и на три пријатеља што нису имали одговор, а опет су осудили Јова.

\VS{4}Наиме, Елијуј је чекао да узврати Јову, јер су остали били старији по годинама од њега.

\VS{5}Разљутио се Елијуј када је видео да ова тројица људи немају шта да кажу и одговоре.


\par }{\PP \VS{6}Тада је овако одговорио Елијуј из Вуза, син Варахилов:

\par }{\Q „Млађи сам од вас по годинама.

\par }{\QB Ви сте старији,

\par }{\Q па сам се зато склањао у страху

\par }{\QB да вам кажем своје мишљење.


\par }{\Q \VS{7}Наиме, рекао сам себи:

\par }{\QB ’Старост нека говори

\par }{\QB и године многе нек разгласе мудрост!’


\par }{\Q \VS{8}Јер је дух у људима

\par }{\QB и дах Свемоћнога им даје разум.


\par }{\Q \VS{9}Године многе мудрост не дају

\par }{\QB и стари праведност не схватају.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{10}Зато кажем: ’Послушајте ме,

\par }{\QB па да вам и ја изнесем своје мишљење.’


\par }{\Q \VS{11}Ето, чекао сам беседе ваше,

\par }{\QB саслушао мишљења ваша

\par }{\QC док сте бирали речи.


\par }{\Q \VS{12}Да, пажљиво сам вас пратио.

\par }{\QB Али – гле – нико није оповргнуо Јова

\par }{\QB и ниједан од вас није узвратио на речи његове!


\par }{\Q \VS{13}И не говорите: ’Мудрост смо пронашли!

\par }{\QB А њега нека Бог оповргне, а не човек.’


\par }{\Q \VS{14}Али, није он против мене говорио

\par }{\QB па ни ја нећу да узвратим њему вашим доказима.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{15}А они су се смели и више не узвраћају,

\par }{\QB сасвим су остали без речи.


\par }{\Q \VS{16}Зашто да чекам када не говоре,

\par }{\QB само стоје и више не узвраћају?!


\par }{\Q \VS{17}А сада ћу ја своје да кажем,

\par }{\QB мишљење ћу своје да изнесем.


\par }{\Q \VS{18}Јер препун сам речи,

\par }{\QB из утробе моје дух ме на то тера.


\par }{\Q \VS{19}Ево, попут вина без одушка утроба је моја,

\par }{\QB распукла би се ко мешина нова.


\par }{\Q \VS{20}Морам да говорим, да себи одушка дам;

\par }{\QB отворићу усне своје да бих узвратио.


\par }{\Q \VS{21}Нећу да гледам ко је ко,

\par }{\QB никоме да ласкам нећу.


\par }{\Q \VS{22}Па ја и не умем да ласкам,

\par }{\QB јер би ме одмах узео Саздатељ мој!


\par }{\BB \par }


\PoetryChap{33}{\Q \VerseOne{1}Зато, о, Јове, молим те чуј моја казивања

\par }{\QB и све речи моје послушај!


\par }{\Q \VS{2}Молим те, види, јер отварам уста своја

\par }{\QB да мој језик проговори.


\par }{\Q \VS{3}Из честитости мога срца су речи моје

\par }{\QB и по знању моја ће уста искрено да говоре.


\par }{\Q \VS{4}Елем, Божији Дух ме је саздао,

\par }{\QB дах Свемоћнога живот ми је дао.


\par }{\Q \VS{5}Па ако си кадар, ти ми одговори;

\par }{\QB спреми се, па пред мене стани.


\par }{\Q \VS{6}Знај, и ја сам пред Богом попут тебе;

\par }{\QB и ја сам од иловаче обликован.


\par }{\Q \VS{7}Нека те ништа у мени ужасно не плаши,

\par }{\QB од мене нећеш бити притиснут тешко.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{8}Дакле, говорио си на моје уши,

\par }{\QB речи сам твоје јасно чуо:


\par }{\Q \VS{9}’Ја сам чист, без греха сам и без мане!

\par }{\QB У мени кривице нема!


\par }{\Q \VS{10}Али, ето, Бог задевицу са мном тражи,

\par }{\QB гледа ме ко душманина свога.


\par }{\Q \VS{11}Ноге моје у окове ставља

\par }{\QB па надгледа све путеве моје.’


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{12}Али ја ћу да ти кажем – ниси у праву –

\par }{\QB јер Бог је од човека већи.


\par }{\Q \VS{13}Зашто се убеђујеш с Богом

\par }{\QB када он не одговара на сваку човекову реч?


\par }{\Q \VS{14}Јер Бог говори једном овако, други пут онако –

\par }{\QB али нико за то не пази –


\par }{\Q \VS{15}у сну, у виђењу ноћном,

\par }{\QB када дубок сан на људе пада

\par }{\QB док спавају на постељи.


\par }{\Q \VS{16}Тада он даје објаву људима,

\par }{\QB упозорава их опоменама;


\par }{\Q \VS{17}да би човека одвратио од недела

\par }{\QB и сакрио охолост од њега.


\par }{\Q \VS{18}Он му душу чува од раке,

\par }{\QB живот његов од мача што сече.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{19}Човека болом кори на постељи његовој,

\par }{\QB без престанка жигају га кости.


\par }{\Q \VS{20}Живот му се гади хлеба,

\par }{\QB а душа омиљеног јела.


\par }{\Q \VS{21}Наочиглед тело му пропада,

\par }{\QB још му штрче кости огољене.


\par }{\Q \VS{22}Душа му је све ближа раки,

\par }{\QB а живот веснику смрти.


\par }{\Q \VS{23}Кад би било посланика,

\par }{\QB посредника једног од хиљаду,

\par }{\QB да човеку јави пут његове честитости,


\par }{\Q \VS{24}кад би му се Бог смиловао, па рекао:

\par }{\QB ’Спасите га од пада у раку!

\par }{\QB Нашао сам откуп!’;


\par }{\Q \VS{25}тад би му се ко детету подмладило тело,

\par }{\QB вратио би се у дане младалачке снаге.


\par }{\Q \VS{26}Тад ће се молити Богу и он ће га прихватити,

\par }{\QB гледаће лице његово и клицаће.

\par }{\QB Бог ће обновити човеку праведност његову.


\par }{\Q \VS{27}А он погледаће људе и казаће:

\par }{\QB ’Грешио сам, правду извртао,

\par }{\QB али ми није враћено по мери!


\par }{\Q \VS{28}Он је душу моју откупио од пада у раку,

\par }{\QB да ми живот светла види!’


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{29}Ето, све ово Бог чини двапут,

\par }{\QB трипут са човеком;


\par }{\Q \VS{30}да му душу из раке поврати

\par }{\QB и обасја светлошћу живота.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{31}Јове! Пази, саслушај ме!

\par }{\QB Ти ћути, а ја ћу да причам.


\par }{\Q \VS{32}Реци ако имаш речи да ми узвратиш,

\par }{\QB јер бих хтео да те оправдам.


\par }{\Q \VS{33}Ако немаш, ти саслушај мене.

\par }{\QB Ћути, да те мудрошћу поучим.“




\par }\Chap{34}{\PP \VerseOne{1}Елијуј је наставио своје казивање:


\par }{\Q \VS{2}„Ви мудри, послушајте речи моје;

\par }{\QB ви учени, обратите пажњу!


\par }{\Q \VS{3}Јер, беседе се ухом пропитују,

\par }{\QB ко што непцем пробају се јела.


\par }{\Q \VS{4}Шта је право, сами разлучимо,

\par }{\QB међу собом препознајмо добро.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{5}Ето, Јов је рекао: ’Праведан сам,

\par }{\QB а Бог ми је ускратио моју правду!


\par }{\Q \VS{6}Зар бих о својој правди лагао?

\par }{\QB На смрт сам прободен,

\par }{\QB а згрешио нисам.’


\par }{\Q \VS{7}Попут Јова има ли човека,

\par }{\QB што поругу пије као да је вода;


\par }{\Q \VS{8}који иде за друштвом злотвора,

\par }{\QB пријатељује с покварењацима?


\par }{\Q \VS{9}Јер је казао: ’Никаква је корист за човека

\par }{\QB да Богу угађа!’


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{10}Зато ме чујте, људи разумног срца:

\par }{\QB далеко била од Бога поквареност

\par }{\QB и неправедност од Свемоћног!


\par }{\Q \VS{11}Јер по делу он човеку враћа,

\par }{\QB човеку узвраћа по путу његовом.


\par }{\Q \VS{12}Бог заиста не ради злобно

\par }{\QB и Свемоћни не изврће правду.


\par }{\Q \VS{13}Ко је њему поверио земљу?

\par }{\QB Ко ли га је поставио над читавим светом?


\par }{\Q \VS{14}Када би се срцем томе посветио,

\par }{\QB па свој дух и дах свој себи задржао,


\par }{\Q \VS{15}свако би тело нестало,

\par }{\QB човечанство цело у прах би се вратило.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{16}Саслушај ме ако разум имаш,

\par }{\QB почуј добро речи моје.


\par }{\Q \VS{17}Хоће ли да влада онај који правду мрзи?

\par }{\QB Зар ћеш кривим да прогласиш свемогућег Праведника?


\par }{\Q \VS{18}Па он цару каже: ’Ништаријо’,

\par }{\QB и племићу: ’Зликовче!’


\par }{\Q \VS{19}Он пристрасан није према главарима

\par }{\QB и не повлађује богатом пред сиротим,

\par }{\QB јер његових руку сви су они дело.


\par }{\Q \VS{20}Усред ноћи у трену умиру,

\par }{\QB скончавају људи потрешени,

\par }{\QB моћник нестаје без ичије руке.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{21}Јер очи његове пут човеков прате,

\par }{\QB сваки корак његов он посматра.


\par }{\Q \VS{22}Нема мрака, нема помрчине

\par }{\QB злотвора да скрије.


\par }{\Q \VS{23}Јер Бог не одлаже време

\par }{\QB кад му човек на суд дође.


\par }{\Q \VS{24}Без истраге моћнике обара,

\par }{\QB на њихово место он друге поставља.


\par }{\Q \VS{25}Јер дела њихова њему су знана,

\par }{\QB преко ноћи он их одбацује,

\par }{\QB сатрвени буду.


\par }{\Q \VS{26}Потире их због њихове злобе,

\par }{\QB тамо где и други виде,


\par }{\Q \VS{27}јер су се од њега окренули,

\par }{\QB јер нису марили за све његове путеве;


\par }{\Q \VS{28}јер је због њих до њега дошао вапај сиромаха

\par }{\QB и плач убогих он је чуо.


\par }{\Q \VS{29}А када он умири, ко да узнемири?

\par }{\QB Кад лице сакрије, ко ће да га нађе?

\par }{\QC А тако бива и за народ и за човека,


\par }{\Q \VS{30}да безбожник не завлада

\par }{\QB и народу не постави замке.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{31}Зар сме неко Богу да каже:

\par }{\QB ’Трпео сам, ал’ грешити више нећу.


\par }{\Q \VS{32}Поучи ме оном што не видим;

\par }{\QB ако ли сам чинио неправду, више нећу.’


\par }{\Q \VS{33}Хоће ли ти по твоме узвратити

\par }{\QB јер ти ово одбијаш?

\par }{\Q Али ти бираш, а не ја,

\par }{\QB па сада говори оно што знаш.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{34}Разумни људи ће ми рећи,

\par }{\QB а и човек мудар што ме слуша:


\par }{\Q \VS{35}’Немудро збори Јов!

\par }{\QB Без поуке су његове речи!’


\par }{\Q \VS{36}О, да би довека Јов кушан био

\par }{\QB кад већ одговара као један од покварењака!


\par }{\Q \VS{37}Јер је греху своме и преступ додао,

\par }{\QB међу нама он пљеска рукама

\par }{\QB и речима многим обасипа Бога.“




\par }\Chap{35}{\PP \VerseOne{1}И још је казао Елијуј:


\par }{\Q \VS{2}„Мислиш ли да је исправно то што си рекао:

\par }{\QB ’Праведан сам ја пред Богом’?


\par }{\Q \VS{3}Да, рекао си: ’Какву ти\FTNT{*}{{\FR 35:3 }{\FT{Јов пита Бога.}}} корист имаш?

\par }{\QB Шта ми вреди то што не грешим?’


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{4}Ево ја, ја ћу да одговорим и теби

\par }{\QB и твојим пријатељима што су са тобом.


\par }{\Q \VS{5}У небеса гледај и видећеш;

\par }{\QB посматрај облаке, како су само виши од тебе!


\par }{\Q \VS{6}Ако си грешио, шта си њему учинио?

\par }{\QB Ако је твојих преступа много,

\par }{\QB јеси ли њему урадио нешто?


\par }{\Q \VS{7}Ако си праведан, јеси ли му нешто дао?

\par }{\QB Да није примио нешто из твоје руке?


\par }{\Q \VS{8}Поквареност твоја шкоди оном попут тебе,

\par }{\QB а праведност твоја користи потомку човека.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{9}Због силнога тлачења вапе људи,

\par }{\QB преклињу за помоћ због руке силника.


\par }{\Q \VS{10}И нико не пита: ’А где је Бог, Саздатељ мој,

\par }{\QB који у ноћи песме даје;


\par }{\Q \VS{11}који нас поучава више него земаљске звери

\par }{\QB и мудрим нас чини више него небеске птице?’\FTNT{†}{{\FR 35:11 }{\FT{У духу
}}{\XT{Јов 12,7-8}}{\FT{ овај стих може да се преведе и као:
}}{\FQA{који нас поучава кроз земаљске звери и чини мудрим кроз небеске птице.}}}


\par }{\Q \VS{12}Онда они запомажу, а он се не одазива

\par }{\QB због поноса злобника.


\par }{\Q \VS{13}Бог зацело таштину не слуша,

\par }{\QB Свемоћни и не гледа на њу.


\par }{\Q \VS{14}А колико тек кад кажеш

\par }{\QB како га не видиш,

\par }{\Q како је твој случај пред њим,

\par }{\QB како њега ишчекујеш;


\par }{\Q \VS{15}како гнев његов не кажњава

\par }{\QB и како за грех и не мари!


\par }{\Q \VS{16}Елем, узалудно Јов уста отвара

\par }{\QB и гомила безначајне речи.“




\par }\Chap{36}{\PP \VerseOne{1}Елијуј је наставио овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Стрпи се мало да ти објасним,

\par }{\QB још бих да ти нешто кажем о Богу.


\par }{\Q \VS{3}Знање ћу своје нашироко да изнесем,

\par }{\QB зарад Саздатеља свога

\par }{\QB праведност ћу да објасним.


\par }{\Q \VS{4}Стварно нема неистине у речима мојим,

\par }{\QB пред тобом је
{\ADD{човек}} беспрекорног знања.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{5}Гле! Бог је силан, не презире никог.

\par }{\QB Он је силан, у науму велик!


\par }{\Q \VS{6}Он злотвора не оставља живог,

\par }{\QB ојађеним удељује правду.


\par }{\Q \VS{7}Са праведног свој поглед не скида,

\par }{\QB с царевима навек на престо их поставља

\par }{\QB и они се уздижу високо.


\par }{\Q \VS{8}Ако су и ланцима оковани

\par }{\QB и свезани конопцима јада,


\par }{\Q \VS{9}он им јавља шта су урадили,

\par }{\QB о преступима којим се бахате.


\par }{\Q \VS{10}Он им ухо за прекор отвара,

\par }{\QB позива их да се греха клоне.


\par }{\Q \VS{11}Буду ли га чули и њему служили,

\par }{\QB у напретку дане своје проживеће

\par }{\QB и године своје у милини.


\par }{\Q \VS{12}А ако не послушају,

\par }{\QB мач ће их сасећи;

\par }{\QB ишчезнуће без икаквог знања.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{13}Гнев навлаче људи срца безбожнога,

\par }{\QB чак и за помоћ не преклињу кад их он везује.


\par }{\Q \VS{14}Док су млади душа им умире,

\par }{\QB скончавају међу храмским блудницима.


\par }{\Q \VS{15}Невољника он невољом спасава

\par }{\QB и ухо му тлачењем отвара.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{16}И тебе ће ишчупати из раља невоље на пространо место;

\par }{\QB на место где зебње нема,

\par }{\QB где је прострт сто крцат изобиљем.


\par }{\Q \VS{17}Али ти кипиш судом за злобнике,

\par }{\QB обузет си и судом и правдом!


\par }{\Q \VS{18}Пази да те нико богатством не мами,

\par }{\QB не дај да те заведе големи откуп.


\par }{\Q \VS{19}Хоће ли те из невоље избавити благо твоје

\par }{\QB и сав труд снаге твоје?


\par }{\Q \VS{20}Не жуди за ноћи

\par }{\QB када људе узимају из њихових кућа.\FTNT{*}{{\FR 36:20 }{\FT{Или:
}}{\FQA{када народе одводе са свог места.}}}


\par }{\Q \VS{21}Чувај се, злу се не приклањај,

\par }{\QB јер то си и одабрао рађе него муку.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{22}Гле! Узвишен је Господ у сили својој!

\par }{\QB Попут њега учитељ ко ли је?


\par }{\Q \VS{23}Ко ли му је пут његов наменио?

\par }{\QB Каже ли му ико: ’Лоше си чинио’?


\par }{\Q \VS{24}Имај на уму да његово величаш дело

\par }{\QB о коме певају људи.


\par }{\Q \VS{25}Сав га је људски род видео,

\par }{\QB мотре га људи издалека.


\par }{\Q \VS{26}Јесте, узвишен је Бог, нама несазнатљив

\par }{\QB и број година његових нам је недокучив!


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{27}Јер он подиже капи воде

\par }{\QB што из кише маглом росе,


\par }{\Q \VS{28}па људима обилно

\par }{\QB из облака пљуште.


\par }{\Q \VS{29}Ко још разуме како се ваља облак

\par }{\QB и како грми из куће његове?


\par }{\Q \VS{30}Ено, око себе он простире муњу своју

\par }{\QB и покрива дубине мора!


\par }{\Q \VS{31}Он тиме влада народима

\par }{\QB и даје обиље хране.


\par }{\Q \VS{32}Муњама пуни руке

\par }{\QB па им нареди где ће да ударе.


\par }{\Q \VS{33}Грмљавина њихова га најављује,

\par }{\QB али и стока када олуја стиже.


\par }{\BB \par }


\PoetryChap{37}{\Q \VerseOne{1}Стварно, и моје срце због тога туче,

\par }{\QB отима се у грудима!


\par }{\Q \VS{2}Слушајте! Почујте тутњаву гласа његовога,

\par }{\QB проламање што излази из уста његових.


\par }{\Q \VS{3}Испод свих небеса он га пушта,

\par }{\QB и муњу своју до крајева земље.


\par }{\Q \VS{4}За њом громови туку

\par }{\QB гласом славе његове,

\par }{\Q а када се огласе тутњавом својом

\par }{\QB не враћа се више муња.


\par }{\Q \VS{5}То Бог чудесно грми гласом својим

\par }{\QB и велике, нама несхватљиве ствари чини!


\par }{\Q \VS{6}Елем, он снегу каже: ’На земљу падни!’

\par }{\QB и обилној киши: ’Пљушти!’


\par }{\Q \VS{7}Тиме свачију руку спутава у раду,

\par }{\QB да би сваки човек знао за дело његово.


\par }{\Q \VS{8}Тада звери иду у брлоге своје,

\par }{\QB почивају у својим јазбинама.


\par }{\Q \VS{9}Олуја се сручи из одаје своје

\par }{\QB и северци доносе зиму.


\par }{\Q \VS{10}Дах Божији лед доноси

\par }{\QB и широке воде леди.


\par }{\Q \VS{11}Облаке тмурне је влагом напунио

\par }{\QB и севне муњом по облаку;


\par }{\Q \VS{12}и они онда круже,

\par }{\QB ваљају се како их он води;

\par }{\Q да ураде што им је заповедио

\par }{\QB по лицу света и земље.


\par }{\Q \VS{13}А он то чини било као прекор

\par }{\QB или као милосрђе на добро земље.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{14}О, Јове, послушај ово!

\par }{\QB Стани па размотри чудеса Божија.


\par }{\Q \VS{15}Знаш ли како их је Бог послагао,

\par }{\QB како заблешти муњом облака свога?


\par }{\Q \VS{16}Знаш ли како облаци висе

\par }{\QB и чудеса оног што је савршен у знању?


\par }{\Q \VS{17}Ти, чије су хаљине вруће

\par }{\QB док је земља мирна због јужног ветра;


\par }{\Q \VS{18}хоћеш ли са њим да развлачиш облаке,

\par }{\QB тврде као изливено огледало?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{19}Хајде нам кажи шта да му кажемо!

\par }{\QB Због таме свој случај не можемо да изнесемо.


\par }{\Q \VS{20}Да му јавимо да бих ја да проговорим?

\par }{\QB Зар би било ко говорио да би прождран био!


\par }{\Q \VS{21}Сјајно светло на небу људи сада не могу да виде,

\par }{\QB али ветар хуји и развејава облаке.


\par }{\Q \VS{22}Са севера стиже златни сјај

\par }{\QB и око Бога је слава величанства!


\par }{\Q \VS{23}Свемоћнога не можемо наћи.

\par }{\QB Узвишен је у сили,

\par }{\Q али у правди и великој праведности својој

\par }{\QB он не тлачи.


\par }{\Q \VS{24}Зато га се боје људи:

\par }{\QB он не мари за мудре у срцу.“




\par }\Chap{38}{\SH Господње беседе
\par }
{\PP \VerseOne{1}Тада је Господ узвратио Јову из вихора овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Ко је тај што
{\ADD{мој}} савет

\par }{\QB помрачује речима незнања?


\par }{\Q \VS{3}Као мушко опаши слабине своје,

\par }{\QB да те ја питам, а ти да ми одговараш.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{4}Где си ти био када сам полагао темеље земљи?

\par }{\QB Кажи ако си паметан!


\par }{\Q \VS{5}Ко јој је одредио мере – ако то знаш –

\par }{\QB ко је мерно уже над њом развукао?


\par }{\Q \VS{6}На чему су њене основе углављене?

\par }{\QB Ко ли јој је поставио угаони камен


\par }{\Q \VS{7}када су јутарње звезде певале сложно

\par }{\QB и кад су клицали сви Божији синови\FTNT{*}{{\FR 38:7 }{\FQA{Анђели.}}}?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{8}Ко је море затворио вратима

\par }{\QB када је прокуљало и из утробе изашло;


\par }{\Q \VS{9}када сам му од облака хаљину скројио

\par }{\QB и повоје од густога мрака;


\par }{\Q \VS{10}и побо му граничнике своје,

\par }{\QB углавио решетку и врата;


\par }{\Q \VS{11}када сам му рекао:

\par }{\QB ’Долазићеш довде али не и даље,

\par }{\QB овде је међа обести таласа твојих!’?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{12}Јеси ли за живота свога заповедао јутру

\par }{\QB и казао зори где јој је место,


\par }{\Q \VS{13}да прихвати земљу за углове,

\par }{\QB да с ње буду отресени злобни људи?


\par }{\Q \VS{14}А земља се обликује као глина под печатом,

\par }{\QB па све на њој ко хаљина стоји.


\par }{\Q \VS{15}Тада се од злобника узима светло њихово,

\par }{\QB ломи им се рука уздигнута.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{16}Да ли си ишао до извора мора?

\par }{\QB Јеси ли ходао дубином бездана?


\par }{\Q \VS{17}Да ли су ти показана врата смрти?

\par }{\QB Јеси ли видео врата од најцрње таме?


\par }{\Q \VS{18}Јеси ли сагледао земљина пространства?

\par }{\QB Реци, ако знаш све то!


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{19}Који је пут до куће светла?

\par }{\QB На ком се месту налази тама?


\par }{\Q \VS{20}Зар можеш да их понесеш до њиховог места?

\par }{\QB Знаш ли за стазе до њиховог стана?


\par }{\Q \VS{21}Ма, ти то знаш, ти си се тада родио

\par }{\QB и голем је број твојих дана!


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{22}Јеси ли био у ризницама снега?

\par }{\QB Јеси ли видео оружарницу града


\par }{\Q \VS{23}коју сам сачувао за време невоље,

\par }{\QB за дан боја и војевања?


\par }{\Q \VS{24}У којем се смеру рачва муња

\par }{\QB и где се источни ветар по земљи разноси?


\par }{\Q \VS{25}Ко поплаву рачва на канале

\par }{\QB и пут тутњави грома,


\par }{\Q \VS{26}да донесе кишу земљи без икога

\par }{\QB и пустари без живе душе;


\par }{\Q \VS{27}да напоји пустош и пустињу

\par }{\QB и учини да изникне трава?


\par }{\Q \VS{28}Да ли киша оца има?

\par }{\QB Капи росе ко је изродио?


\par }{\Q \VS{29}Из чије се утробе лед родио

\par }{\QB и иње с небеса ко је породио,


\par }{\Q \VS{30}кад ко камен воде се скамене,

\par }{\QB површином следи се дубина?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{31}Јеси ли ти свезао Влашиће ланцима?

\par }{\QB Хоћеш ли да одрешиш Орион?


\par }{\Q \VS{32}Можеш ли да на време изведеш сазвежђа

\par }{\QB и поведеш Медведа са његовим медведићима?


\par }{\Q \VS{33}Познајеш ли законе небеса

\par }{\QB и постављаш ли њихова правила на земљи?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{34}Зар ти можеш облацима да довикнеш,

\par }{\QB па да те силним водама облију?


\par }{\Q \VS{35}Можеш ли да пошаљеш муње,

\par }{\QB да оне крену и кажу ти: ’Ту смо!’?


\par }{\Q \VS{36}Ко је петлу дао мудрост

\par }{\QB и ко је разуму знање дао?


\par }{\Q \VS{37}Ко мудрошћу облаке броји

\par }{\QB и ко их излива ко небеске мешине,


\par }{\Q \VS{38}да стврдне грумење земље

\par }{\QB и згрудва бусење?


\par }{\BB \par }


\PoetryChap{39}{\Q \VerseOne{1}Хоћеш ли ти лаву плен да ловиш

\par }{\QB и нахраниш лавиће,


\par }{\Q \VS{2}кад се примире у јазбинама,

\par }{\QB кад из потаје вребају у жбуњу?


\par }{\Q \VS{3}Ко гаврану јело спрема,

\par }{\QB када му птићи пиште Богу,

\par }{\QB када за храном гегају се?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{4}А знаш ли време кад се дивокозе козе?

\par }{\QB Јеси ли гледао кад кошуте коте младе?


\par }{\Q \VS{5}Да ли бројиш колико су месеци скотне?

\par }{\QB Знаш ли када ће се омладити?


\par }{\Q \VS{6}Шћућуре се и окоте своје младе,

\par }{\QB болова се ослободе.


\par }{\Q \VS{7}И млади им ојачају, расту у дивљини,

\par }{\QB и кад оду више им се не враћају.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{8}Ко је дивљег магарца ослободио

\par }{\QB и ко му је развезао ужад?


\par }{\Q \VS{9}Ја сам њему пустару за кућу дао

\par }{\QB и слатину за пребивалиште.


\par }{\Q \VS{10}Он на градску вреву њаче

\par }{\QB и не хаје за повик гонича.


\par }{\Q \VS{11}По брдима пашу своју тражи,

\par }{\QB њуши за сваким зеленилом.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{12}Пристаје ли биво да ти служи,

\par }{\QB да заноћи за твојим јаслама?


\par }{\Q \VS{13}Зар ћеш бивола ужетом у плуг да упрегнеш?

\par }{\QB Хоће ли за тобом долове да дрља?


\par }{\Q \VS{14}Хоћеш ли се уздати у њега због његове поголеме снаге?

\par }{\QB Хоћеш да му свој рад препустиш?


\par }{\Q \VS{15}Зар верујеш како ће ти довући летину,

\par }{\QB на гумно ти скупити пшеницу?


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{16}Ној поносно лепеће крилима,

\par }{\QB али то нису ни крила ни перје роде!


\par }{\Q \VS{17}Своја јаја на земљи полаже,

\par }{\QB у прашини, да им буде топло.


\par }{\Q \VS{18}Он не мари дал’ ће нога да их смрска,

\par }{\QB дивља зверка да их згази.


\par }{\Q \VS{19}Нема сажаљења за птиће своје

\par }{\QB као да нису његови,

\par }{\QB не мари што труд му је узалудан.


\par }{\Q \VS{20}Бог га је мудрости лишио,

\par }{\QB разума му није уделио.


\par }{\Q \VS{21}Кад се високо размаше,

\par }{\QB и коњу и његовом јахачу се смеје.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{22}Даде ли ти коњу снагу?

\par }{\QB Да ли си му гривом украсио врат?


\par }{\Q \VS{23}Ти ли му дајеш да ко скакавац скаче?

\par }{\QB Ужасно је рзање његово поносно.


\par }{\Q \VS{24}Земљу копа, од снаге дрхти,

\par }{\QB на оружје хрли!


\par }{\Q \VS{25}Страху се смеје, не да се смести

\par }{\QB и пред мачем не узмиче.


\par }{\Q \VS{26}Тоболац над њим звечи,

\par }{\QB севају сабља и копље.


\par }{\Q \VS{27}Од дрхтања и фрктања земљу гризе,

\par }{\QB не мирује на позив рога.


\par }{\Q \VS{28}Он зањишти на звук рога

\par }{\QB и нањуши издалека битку,

\par }{\Q вику заповедника

\par }{\QB и бојни поклич.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{29}Вине ли се крагуј по замисли твојој

\par }{\QB и рашири крила према југу?


\par }{\Q \VS{30}По твојој ли се речи орао уздиже

\par }{\QB и на висинама гнезди?


\par }{\Q \VS{31}На литици живи,

\par }{\QB ноћ проводи на гребену

\par }{\QB и на утврђењу.


\par }{\Q \VS{32}Одатле он храну вреба

\par }{\QB и очи му надалеко виде.


\par }{\Q \VS{33}Његови птићи крв пију,

\par }{\QB лешеви где су –

\par }{\QB и он је тамо.“


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{34}Тада је Господ узвратио Јову овим речима:


\par }{\Q \VS{35}„Зар ће свађалица Свемоћнога да исправља?

\par }{\QB Нека Богу сад узврати тај што му замера!“


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{36}И Јов је овим речима узвратио Господу:


\par }{\Q \VS{37}„Гле, ја никакав како бих теби узвратио?!

\par }{\QB Руком својом затварам уста своја!


\par }{\Q \VS{38}Нећу да узвратим, већ једном сам говорио;

\par }{\QB и још једном, али више нећу.“




\par }\Chap{40}{\PP \VerseOne{1}Господ још рече Јову:


\par }{\Q \VS{2}„Као мушко опаши слабине своје,

\par }{\QB да те ја питам, а ти да ми одговараш.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{3}Зар би ти да праведност моју обезвредиш?

\par }{\QB Прогласио би мене кривим

\par }{\QB да би себе прогласио правим?


\par }{\Q \VS{4}Имаш ли ти руку ко што је Божија?

\par }{\QB Глас твој да ли као његов грми?


\par }{\Q \VS{5}Хајде, величанством и угледом украси се,

\par }{\QB у част и славу обуци се!


\par }{\Q \VS{6}Излиј поплаву срџбе своје!

\par }{\QB Сваког гордог погледај и сруши га.


\par }{\Q \VS{7}Погледај све горде, па их понизи;

\par }{\QB на лицу места изгази зле.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{8}Заједно их у прашину затрпај,

\par }{\QB преко лица покров у гробници свежи.


\par }{\Q \VS{9}Тада ћу ти ја признати

\par }{\QB да десница твоја може да те спасе.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{10}А гле, чудовиште бехемота\FTNT{*}{{\FR 40:10 }{\FT{Ово је множина јеврејске именице
}}{\FQA{животиња}}{\FT{, чиме се највероватније указује на несвакидашњу величину овог бића.}}}

\par }{\QB које сам са тобом заједно створио!

\par }{\QB Он попут вола пасе,


\par }{\Q \VS{11}а види му снаге у бедрима његовим!

\par }{\QB Сила му је у трбушним мишићима.


\par }{\Q \VS{12}Реп укрути као кедар,

\par }{\QB бедрене му жиле преплетене.


\par }{\Q \VS{13}Кости су му ко цеви бронзане,

\par }{\QB а удови ко металне цеви.


\par }{\Q \VS{14}Он је прво дело Божијег стварања,

\par }{\QB Саздатељ му његов са мачем прилази.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{15}Њему брда храну дају,

\par }{\QB тамо где се играју звери пољске.


\par }{\Q \VS{16}Испод лотоса он лежи,

\par }{\QB крије се у трски и мочвари.


\par }{\Q \VS{17}Лотоси га заклањају сенком,

\par }{\QB окружен је поточним врбама.


\par }{\Q \VS{18}Гле, подивља ли река, њега то не страши;

\par }{\QB нема страха ни кад Јордан јурне му у уста.


\par }{\Q \VS{19}Може ли га ико зграбити док гледа?

\par }{\QB Може ли му ико њушку пробости кукама?


\par }{\Q \VS{20}Зар ћеш левијатана удицом да извучеш

\par }{\QB и конопцем језик да му свежеш?


\par }{\Q \VS{21}Хоћеш ли му уже кроз нос да провучеш

\par }{\QB и чељуст му куком да прободеш?


\par }{\Q \VS{22}Хоће ли те преклињати много

\par }{\QB и умилне причати ти речи?


\par }{\Q \VS{23}Зар ће савез с тобом да начини?

\par }{\QB Држаћеш га довека ко роба?


\par }{\Q \VS{24}Играћеш се са њим ко са птицом,

\par }{\QB повоцем свезати за своје девојке?


\par }{\Q \VS{25}Зар ће се ортаци цењкати за њега,

\par }{\QB на комаде поделити трговцима?


\par }{\Q \VS{26}Хоћеш ли му кожу избости оствама

\par }{\QB и главу харпуном?


\par }{\Q \VS{27}Ако руке на њега положиш –

\par }{\QB сећаћеш се тога боја,

\par }{\QB ал’ га више поновити нећеш!


\par }{\Q \VS{28}Али, улудо је надати се томе!

\par }{\QB Зар човек не пада само када га угледа?




\par }\PoetryChap{41}{\Q \VerseOne{1}Не дивља ли када га пробудиш?

\par }{\QB А ко је тај што би пред мене да стане?


\par }{\Q \VS{2}Зар ми је ко икада дао шта, да би му ја то вратио?

\par }{\QB Па све је моје под небесима!


\par }{\Q \VS{3}О удовима његовим ја да ћутим нећу,

\par }{\QB ни о његовој снази, ни о складу његовог тела.


\par }{\Q \VS{4}Ко ће да му разоткрије површину његове одеће?

\par }{\QB Дупли оклоп ко да му пробије?


\par }{\Q \VS{5}Ко би да му чељусти разјапи

\par }{\QB када је страва око његових зуба?


\par }{\Q \VS{6}Леђа су му од низова крљушти поређаних

\par }{\QB и чврсто спојених.


\par }{\Q \VS{7}Пријањају једна уз другу,

\par }{\QB ни ваздух међу њима не пролази.


\par }{\Q \VS{8}Спојене су међу собом, једна другу држе,

\par }{\QB размака немају.


\par }{\Q \VS{9}Кад он кине, ко да муња сине;

\par }{\QB очи му се црвене ко зора.


\par }{\Q \VS{10}Пламен му из уста сукља,

\par }{\QB жеравице ватрене врцају.


\par }{\Q \VS{11}Пара му се диже из ноздрва,

\par }{\QB ко котао кључа и прелива.


\par }{\Q \VS{12}Својим дахом угаљ распирује,

\par }{\QB из ждрела му ватра пламти.


\par }{\Q \VS{13}Њему снага почива у шији,

\par }{\QB испред њега наступа страхота.


\par }{\Q \VS{14}Набори му на телу пријањају,

\par }{\QB чврсти су и непомични.


\par }{\Q \VS{15}Срце му је као камен тврдо,

\par }{\QB тврдо му је као доњи жрвањ.


\par }{\Q \VS{16}Кад се дигне, застрепе делије,

\par }{\QB пред ломњавом одступају.


\par }{\Q \VS{17}Ко га мачем и дохвати –

\par }{\QB ништа му не вреди –

\par }{\Q тако и копљем,

\par }{\QB стрелом ил’ оствама.


\par }{\Q \VS{18}Гвожђе му је попут плеве,

\par }{\QB а бронза му као дрво труло.


\par }{\Q \VS{19}Њега стрела потерати неће,

\par }{\QB а камење из праћке за њега је плева.


\par }{\Q \VS{20}Као прутић њему је тољага,

\par }{\QB фијуку се копља он подсмева.


\par }{\Q \VS{21}Стомак му је ко од ломљених црепова,

\par }{\QB па кроз блато прође ко дрљача.


\par }{\Q \VS{22}Због њега дубина проври као лонац,

\par }{\QB море се пени као казан масти.


\par }{\Q \VS{23}За собом оставља траг од пене,

\par }{\QB па се чини да је дубина оседела.


\par }{\Q \VS{24}Нико му сличан на земљи није!

\par }{\QB То је створење које страха нема!


\par }{\Q \VS{25}Он гледа сваког ко је поносан

\par }{\QB јер он је цар свих поносних!“




\par }\Chap{42}{\SH Јов
\par }
{\PP \VerseOne{1}Тада је Јов одговорио Господу овим речима:


\par }{\Q \VS{2}„Ја знам да си ти свемогућ,

\par }{\QB незадрживе су твоје намере!


\par }{\Q \VS{3}{\ADD{Питао си}}: ’Ко је тај што незнањем покрива савет?’

\par }{\QB Ето, говорио сам, а нисам схватао ствари

\par }{\QB које су ми биле чудесне да би их познавао!


\par }{\Q \VS{4}{\ADD{Рекао си}}: ’Молим те, чуј ме,

\par }{\QB ја ћу да говорим!

\par }{\Q Ја ћу тебе да питам

\par }{\QB а ти ми разјасни.’


\par }{\Q \VS{5}Ушима сам слушао о теби

\par }{\QB а сада сам те и очима видео!


\par }{\Q \VS{6}Зато се сам себе гадим!

\par }{\QB У прашини и пепелу ја се кајем!“


\par }{\SH Завршна реч
\par }
{\PP \VS{7}А када је Господ Јову казао све ове речи, Господ се обратио и Елифасу из Темана: „Плануо је мој гнев и на тебе и на твоја два пријатеља јер нисте о мени – попут мога слуге Јова – говорили тачно!

\VS{8}Зато узмите за себе седам јунаца и седам овнова, па идите Јову, моме слузи. Тада за себе принесите свеспалницу. И нека се Јов, слуга мој, помоли за вас. Заиста, услишићу га и нећу да вас казним за лудост, што нисте говорили о мени тачно, као мој слуга Јов.“

\VS{9}Тако су Елифас из Темана, Вилдад из Суша и Софар из Намата отишли и урадили како им је Господ заповедио. А Господ је услишио Јова.


\par }{\PP \VS{10}Господ је Јову вратио све отето, након што се он помолио за своје пријатеље. И још је Господ увећао и удвостручио све што је Јов имао.

\VS{11}Дошла су му сва његова браћа, све сестре његове и сви који су га раније познавали. Са њим су јели хлеб у његовој кући, тешили су га и жалили због свих невоља које му је Господ нанео. Свако му је дао по кесит\FTNT{*}{{\FR 42:11 }{\FT{Комад некованог сребра, претеча новца.}}} и свако по један златан прстен.


\par }{\PP \VS{12}Елем, Господ је више благословио Јова на крају него на почетку. Тако је имао четрнаест хиљада оваца, шест хиљада камила, хиљаду пари волова и хиљаду магарица.

\VS{13}Добио је седам синова и три ћерке.

\VS{14}Прву је назвао Јемима, другу Кесија а трећу Карен-Апуха.

\VS{15}По свој земљи није било жена лепих као Јовове ћерке. Отац им је дао наследство међу њиховом браћом.


\par }{\PP \VS{16}Јов је након овога живео стотину четрдесет година. Дочекао је и своју децу и њихове потомке до четвртог нараштаја.

\VS{17}Тако је умро Јов, стар и сит живота.

\par }