24
Kotao s ključalom vodom
1 Dođe mi reč Gospodnja devete godine, u desetom mesecu, desetog dana: 2 „Sine čovečiji, zabeleži ovaj dan, upravo ovaj dan, jer je car vavilonski na ovaj isti dan opseo Jerusalim. 3 Ispričaj priču odmetničkom domu. Reci im: ’Govori Gospod Bog:
Pristavi kotao; pristavi ga
i nalij vodu u njega.
4 Stavi u njega komade mesa,
sve najbolje komade, but i plećku,
i napuni ga najboljim kostima.
5 Uzmi najbolje grlo sitne stoke
i naslaži kosti* ispod njega.
Neka dobro uzavri,
tako da se i kosti skuvaju u njemu.
6 Zato govori Gospod Bog:
Teško krvničkom gradu,
kotlu koji je zagoreo,
a čija zagorelina nije uklonjena!
Isprazni ga komad po komad;
za njega se neće bacati žreb.
7 Jer njegova je krv još u njemu:
stavio ju je na golu stenu;
nije je prolio na zemlju
da je pokrije prašina.
8 I ja ću ostaviti njegovu krv
na goloj steni, nepokrivenu,
da plane gnev i da se izvrši osveta.
9 Zato govori Gospod Bog:
Teško krvničkom gradu,
jer ću naložiti veliki oganj!
10 Stavi mnogo drva,
podloži vatru,
skuvaj meso,
umešaj začine;
neka kosti zagore.
11 Zatim ga stavi praznog
na užareni ugalj da se zagreje,
tako da se bronza usija,
pa da zagorelina u njemu sagori.
12 Mukotrpan je to posao!
Zagorelina se ne skida s njega
čak ni ognjem.
13 Razvratnost je u tvojoj nečistoti! Zato što sam te čistio, a ti se nisi dala očistiti od svoje nečistote, nećeš se više očistiti od svoje nečistote, dok ne iskalim svoj gnev na tebi.
14 Ja, Gospod to sam rekao; to dolazi i to ću učiniti. Neću odustati, neću se sažaliti, neću se smilovati. Bićeš kažnjena zbog svojih puteva i svojih dela – govori Gospod Bog.’“
Jezekilju umire žena
15 Dođe mi opet reč Gospodnja: 16 „Sine čovečiji, uzeću od tebe želju tvojih očiju jednim udarcem. A ti ne tuguj, ne plači, niti roni suze. 17 Uzdiši tiho, ne nariči za mrtvima, obmotaj turban oko svoje glave, obuj sandale na noge, ne pokrivaj svoju bradu, i ne jedi što ti spreme ljudi.“
18 To sam ujutro rekao narodu, a uveče mi je umrla žena. Ujutro sam učinio kao što mi je bilo zapoveđeno.
19 Ljudi mi rekoše: „Zar nam nećeš reći šta za nas znači sve to što radiš?“
20 Ja im rekoh: „Došla mi je reč Gospodnja: 21 ’Reci domu Izrailjevom: govori Gospod Bog: evo, oskrnaviću svoje Svetilište, ponos vaše snage, uživanje vaših očiju, ono što vam duša želi, a vaši sinovi i ćerke koje ste ostavili, popadaće od mača. 22 Tada ćete učiniti kao što sam ja učinio; nećete pokrivati bradu i nećete jesti što vam spreme ljudi. 23 Turbani će vam biti na glavi a sandale na nogama. I nećete tugovati, ni plakati, nego ćete istrunuti zbog svojih krivica i uzdisati jedan pred drugim. 24 Jezekilj će vam biti znak; što je on radio, radićete i vi. A kad se to dogodi, znaćete da sam ja Gospod Bog.
25 A ti, sine čovečiji, onoga dana kada im oduzmem ponos njihove snage, uživanje njihovih očiju i ono što im duša želi, njihove sinove i ćerke, 26 tog dana će doći begunac da ti donese vest. 27 Tog dana će ti se otvoriti usta pred tim beguncem, pa ćeš progovoriti i nećeš više biti nem; ti ćeš im biti znak. Tada će znati da sam ja Gospod.’“
* 24:5 Kosti, prema jevrejskom i Septuaginti.