4
Viđenje Božije slave
1 Nakon toga sam video: gle, otvorena vrata na nebu. Glas sličan zvuku trube koji sam ranije čuo kad je govorio sa mnom, reče mi: „Popni se ovamo i pokazaću ti šta treba da se dogodi posle ovoga.“
2 Istog trena me Duh obuze, te ugledah na nebu presto i nekoga kako sedi na njemu. 3 Taj što je sedeo na prestolu bio je kao dragi kamen, kao jaspis i sard, a oko prestola je bila duga boje smaragda. 4 Presto je okruživalo dvadeset četiri prestola na kojima su sedele dvadeset četiri starešine obučene u belo, sa zlatnim krunama na svojim glavama. 5 Iz prestola su izbijale munje; čuli su se glasovi i grmljavina. Ispred prestola gorelo je sedam buktinja, a to su sedam Božijih duhova. 6 Ispred prestola je još bilo nešto kao stakleno more, slično kristalu.
U sredini, oko prestola, stajala su četiri bića puna očiju spreda i straga. 7 Prvo biće bilo je slično lavu, drugo je bilo slično teletu, treće je imalo ljudski lik, a četvrto je bilo slično orlu u letu. 8 Svako od četiri bića imalo je po šest krila, punih očiju sa spoljne i unutrašnje strane. Oni i dan i noć bez prestanka govore:
„Svet, svet, svet
je Gospod Bog, Svedržitelj,
koji je bio, koji jeste i koji će doći.“
9 A kad su bića dala čast, slavu i zahvalnost onome koji je sedeo na prestolu, koji živi od sad i doveka, 10 padoše ničice dvadeset četiri starešine pred onim koji je sedeo na prestolu, pa se pokloniše onome koji živi od sad i doveka. Svoje krune staviše pred presto, govoreći:
11 „Dostojan si, Gospode, Bože naš,
da primiš slavu, čast i silu,
jer ti si stvorio sve,
i tvojom je voljom nastalo i bilo stvoreno.“