7
Sedam truba
1 Nakon toga, video sam četiri anđela kako stoje na četiri ugla zemlje i zadržavaju četiri vetra na zemlji, da nijedan vetar ne duva ni na zemlju, ni na more, niti na ikakvo drvo. 2 Zatim sam video drugog anđela koji je dolazio s istoka. Sa sobom je imao pečat živoga Boga. On doviknu snažnim glasom onoj četvorici anđela kojima je data vlast da naude zemlji i moru: 3 „Ne udite zemlji, ni moru, niti drveću, dok ne zapečatimo čela slugu našega Boga!“ 4 Onda sam čuo broj zapečaćenih. Bilo ih je stotinu četrdeset četiri hiljade iz svakog plemena naroda Izrailjevog:
5 iz Judinog plemena dvanaest hiljada,
iz Ruvimovog plemena dvanaest hiljada,
iz Gadovog plemena dvanaest hiljada,
6 iz Asirovog plemena dvanaest hiljada,
iz Neftalimovog plemena dvanaest hiljada,
iz Manasijinog plemena dvanaest hiljada,
7 iz Simeunovog plemena dvanaest hiljada,
iz Levijevog plemena dvanaest hiljada,
iz Isaharovog plemena dvanaest hiljada,
8 iz Zavulonovog plemena dvanaest hiljada,
iz Josifovog plemena dvanaest hiljada, i
iz Venijaminovog plemena dvanaest hiljada.
Nepregledno mnoštvo naroda
9 Zatim sam video mnoštvo ljudi, koje niko nije mogao da izbroji. Bilo ih je od svake narodnosti, plemena, naroda i jezika. Stajali su pred prestolom i pred Jagnjetom obučeni u belu odeću i sa palmama u svojim rukama. 10 Oni gromko uskliknuše:
„Spasenje pripada našem Bogu
koji sedi na prestolu i Jagnjetu!“
11 A svi anđeli, starešine i četiri bića koji su stajali oko prestola, padoše ničice na zemlju pred prestolom, pa se pokloniše Bogu, 12 govoreći:
„Amin! Blagoslov i slava,
mudrost i zahvalnost,
čast, sila i snaga,
pripadaju našem Bogu, od sad i doveka.
Amin!“
13 Tada me jedan od starešina upita: „Znaš li ko su ovi u beloj odeći i odakle dolaze?“
14 Ja mu odgovorim: „To ti znaš, gospodaru moj.“
On mi reče: „To su oni što su prošli kroz velike nevolje. Oni su oprali svoju odeću i izbelili je Jagnjetovom krvlju. 15 Zato stoje pred Božijim prestolom i danonoćno služe Bogu u njegovom hramu. A onaj koji sedi na prestolu nastaniće se među njima. 16 Oni nikad više neće biti gladni ni žedni, i neće ih peći sunce, niti ikakva žega, 17 jer će Jagnje, koje je nasred prestola, biti njihov Pastir. Ono će ih voditi na izvore vode života, a Bog će obrisati svaku suzu sa njihovih očiju.“