19
Jov
1 A Jov je odgovorio ovim rečima:
2 „Dokle ćete da kinjite dušu moju
i rečima me lomite?!
3 Pa već ste me deset puta ponizili!
Ne stidite li se što mi tako pakostite?
4 Sve i da sam stvarno pogrešio,
moja greška je samo moja.
5 Ako biste stvarno da se nada mnom uzdižete
i da me ubeđujete u ruglo moje,
6 znajte onda da me je Bog ojadio,
svojom me je mrežom obmotao.
7 Eto, ja vičem: ’Nasilje!’, a uslišen nisam;
ja za pomoć zapomažem, ali pravde nema.
8 Moj put on je zagradio, ne mogu da prođem;
staze moje on je zamračio.
9 Čast je moju svukao sa mene,
skinuo mi krunu s glave moje.
10 Sa svih strana svaljuje me da nestanem,
izvaljuje kao drvo nadu moju.
11 Užario se gnev njegov na mene,
pa me smatra dušmaninom svojim.
12 Složno marširaju njegove čete,
eno, naspram mene nasip podižu;
oko mog šatora logor dižu.
13 Daleko od mene on je odveo braću moju,
a moji znanci su mi sada ko potpuni stranci.
14 Mojih rođaka više nema,
zaboravili su me poznanici moji.
15 Gosti moga doma i sluškinje moje gledaju me ko tuđinca,
za njihove oči ja sam pridošlica.
16 Slugu svoga ja dozivam, alʼ mi se ne javlja,
ustima ga svojim preklinjem za pomoć.
17 Žena mi se gadi od zadaha moga,
oduran sam i rodbini svojoj.
18 Čak me i dečaci preziru,
rugaju mi se kad bih da ustanem.
19 Gade me se svi prijatelji bliski,
oni koje sam voleo, sad su protiv mene.
20 Koža mi se slepila za kosti,
zubi su mi poispadali.
21 Smilujte mi se! Smilujte mi se,
o, prijatelji moji,
jer je ruka Božija udarila na me!
22 Pa zašto me poput Boga progonite,
mesa moga zar niste siti?*
23 O, kada bi se reči moje zapisale!
O, kada bi se u knjigu utisnule;
24 gvozdenim perom i olovom
zauvek u kamen urezale!
25 Ali ja znam da Otkupitelj moj živi,
da će na kraju on stati nad prahom!
26 Neka i pukne ova moja koža,
gledaću Boga iz tela svoga;
27 njega ću ja lično gledati,
očima svojim, a ne ko tuđinac.
A nutrina moja u meni malakše.
28 A vi bi trebalo da kažete: ’Zašto ga progonimo?’,
jer nalazite da je u meni koren ove stvari.
29 Od mača strahujte,
jer gnev donosi odmazdu mača,
da biste znali –
sud postoji.“
* 19:22 Idiom jesti nečije meso prema aramejskom, arapskom i akadskom znači optuživati (Dan 3,8), pa ovaj deo stiha može da se prevede i kao: niste li me dovoljno optužili?