6
Izrailj se ne kaje
1 „Dođite! Hajde da se vratimo Gospodu,
jer on nas je rastrgnuo,
i on će nas izlečiti;
on nas je udario,
i on će nas previti!
2 Oživeće nas za par dana,
a već trećeg će nas dići
da pred njime mi živimo!
3 Hajde da ga upoznamo,
hajde da težimo bogopoznanju!
On sigurno stiže kao zora,
dolazi nam kao kiša, kao pozna kiša* zemlju što natapa.“
4 „Šta da ti radim, Jefreme?
Judo, šta da ti radim?
Vaša je odanost kao oblak jutarnji,
kao rosa rana nestaje.
5 Seći ću ih u komade preko proroka,
ubiću ih rečima svojih usta,
a propisi će moji biti svetlo što se javlja.
6 Jer ja milosrđe hoću, a ne žrtvu;
bogopoznanje, a ne svespalnice!
7 Poput Adama su savez prekršili.
O, kako su me izdali!
8 Galad je grad zločinaca krvavih tragova.
9 Družina je sveštenička banda ubica
što čoveka vreba.
Ubijaju na putu za Sihem,
grozote su počinili.
10 Video sam strašne stvari u domu Izrailjevom:
Jefrem tamo bludniči,
a Izrailj se opoganio.
11 Judo, i za tebe je određena žetva,
iz izgnanstva narod svoj kad vratim.
* 6:3 Jesenja, rana kiša, od poznog septembra do ranog novembra i prolećna, pozna kiša, od aprila do početka maja.