11
Pouka o molitvi
1 Jednom prilikom se Isus molio na nekom mestu. Kad je završio, njegovi učenici mu rekoše: „Gospode, nauči nas da se molimo, kao što je i Jovan naučio svoje učenike.“
2 Isus im reče: „Kada se molite, govorite:
’Oče, neka se slavi ime tvoje sveto,
neka dođe Carstvo tvoje,
3 hleb naš nasušni daj nam svakog dana,
4 i oprosti nam grehe naše,
jer i mi opraštamo svakom svom dužniku.
I ne daj da podlegnemo iskušenju.’“
5 Onda im reče: „Zar ko od vas ima takvog prijatelja, kod koga bi otišao u po noći i rekao mu: ’Prijatelju, pozajmi mi tri hleba, 6 jer mi je došao prijatelj s puta, a nemam šta da iznesem pred njega’, 7 a prijatelj mu odgovorio iz kuće: ’Ne uznemiravaj me! Vrata su zaključana i ja sam sa svojom decom u postelji; ne mogu da ustanem da ti dam.’? 8 Kažem vam, ako i ne ustane da mu da hleb zato što mu je prijatelj, ustaće i daće mu što mu treba da bi sačuvao sebi obraz.
9 Tako i ja vama kažem: molite i daće vam se, tražite i naći ćete, kucajte i otvoriće vam se. 10 Jer, ko god moli, dobija, ko god traži, nalazi, i ko god kuca, tome se otvara.
11 Ko je od vas takav otac da sinu pruži zmiju kad mu ovaj zatraži ribu? 12 Ili škorpiju, kad zatraži jaje? 13 Dakle, kada vi, budući zli, umete da dajete dobre darove svojoj deci, koliko više će Otac na nebesima dati Svetoga Duha onima koji zatraže od njega?“
Isus i Veelzevul
14 Jednom je Isus isterivao zlog duha, uzročnika zanemelosti. Kada je zli duh izašao, gluvi čovek je progovorio, a narod se zadivio. 15 Ipak, neki od njih rekoše: „On uz pomoć Veelzevula, glavara zlih duhova, isteruje zle duhove!“ 16 Drugi su ga, opet, iskušavali, tražeći od njega da im da znak s neba.
17 Isus je znao šta oni misle, pa im je rekao: „Svako carstvo koje se podeli unutar sebe, opusteće, i ako se porodica razjedini, raspašće se. 18 Ako je Satana ustao protiv sebe samog, kako će opstati njegovo carstvo? Vi, naime, tvrdite da ja uz pomoć Veelzevula izgonim zle duhove. 19 Ako ja uz pomoć Veelzevula izgonim zle duhove, uz čiju pomoć ih vaši učenici* izgone? Zato će vam oni suditi. 20 Ali, ako ja Božijim prstom izgonim zle duhove, onda je k vama došlo Carstvo Božije.
21 Kada jaki čovek oružjem čuva svoj dom, njegova dobra su bezbedna. 22 Ali kada neko jači dođe i savlada ga, on mu uzima oružje u koje se pouzdao i deli što je pokrao od njega.
23 Ko nije sa mnom, protiv mene je, i ko sa mnom ne sakuplja, taj rasipa.
24 Kada nečisti duh izađe iz čoveka, on tumara po bezvodnim mestima tražeći sebi pokoja. I pošto ga ne nalazi, kaže: ’Vratiću se u svoj dom, odakle sam izašao.’ 25 Kada se vrati, nalazi kuću počišćenu i uređenu. 26 Onda odlazi i dovodi sedam drugih duhova, gorih od sebe, pa uđu i nastane se tamo. Čoveku onda to potonje stanje biva gore no što mu je bilo pređašnje.“
27 Dok je Isus govorio, neka žena iz naroda uzvikne: „Blažena majka koja te je rodila i dojila!“
28 A Isus reče: „Blaženiji su oni koji slušaju reč Božiju i drže je.“
Znak proroka Jone
29 Kako se narod sticao, Isus poče da govori: „Ovaj naraštaj je zao naraštaj; on traži znak, ali mu se neće dati drugi znak, osim znaka Jone. 30 I kao što je Jona bio znak za Ninivljane, tako će i Sin Čovečiji biti znak za ljude ovoga naraštaja. 31 Carica sa juga će se podići iz mrtvih na Sudnji dan sa ovim naraštajem i optužiće ga, jer je iz daleka došla da čuje Solomonovu mudrost, a evo, ovde se zbiva nešto što prevazilazi Solomona. 32 Ninivljani će se podići iz mrtvih na Sudnji dan sa ovim naraštajem i optužiti ga, jer su se oni pokajali na Joninu propoved, a evo, ovde se zbiva nešto što prevazilazi Jonu.
Oko – ogledalo duše
33 Niko ne pali svetiljku da bi je stavio na skriveno mesto ili pod mericu, već je stavlja na svećnjak, tako da vide svetlost svi koji ulaze. 34 Tvoje oko je svetiljka tvome telu. Ako je tvoje oko bezazleno, celo tvoje telo je osvetljeno; ako je tvoje oko zlobno, celo tvoje telo je u tami. 35 Zato gledaj da svetlost koja je u tebi ne postane tama. 36 Dakle, ako je svetlost u celom tvom telu, tako da nema nijednog mračnog dela, onda ćeš u potpunosti biti osvetljen, kao kad te svetiljka osvetljava svojim sjajem.“
Sedmostruko „jao“ znalcima Svetog pisma i farisejima
37 Dok je Isus još govorio, jedan farisej ga pozva da obeduje sa njim. Isus uđe i zauzme mesto za stolom. 38 Fariseji se začudiše videvši da Isus nije prvo oprao ruke pre obeda.
39 Gospod im reče: „Da, vi fariseji spolja čistite čašu i posuđe, a iznutra ste puni pohlepe i zloće. 40 Bezumnici! Nije li Bog koji je stvorio čovekovu spoljašnjost, takođe stvorio i njegovu nutrinu? 41 Nego, dajte ono što je iznutra kao milostinju, pa će vam sve biti čisto.
42 Jao vama, fariseji, jer dajete desetak od nane i rute i od svakog povrća, a zanemarujete pravdu i ljubav Božiju! Ovo je trebalo činiti, a ono ne izostavljati.
43 Jao vama, fariseji, jer volite istaknuta mesta u sinagogama i da vas sa uvažavanjem pozdravljaju po trgovima!
44 Jao vama, jer ste kao neobeleženi grobovi po kojima ljudi neznajući idu!“
45 Tada mu znalci Svetog pisma rekoše: „Učitelju, kad govoriš ove stvari, ti i nas vređaš!“
46 Isus odgovori: „Jao i vama, znalcima Svetog pisma, jer teretite ljude jedva podnošljivim bremenima, a sami ne mrdate ni prstom da im pomognete!
47 Jao vama, jer podižete spomenike prorocima, a vaši su ih preci pobili!
48 Time svedočite da odobravate dela svojih predaka: oni su ih pobili, a vi im dižete spomenike. 49 Zato Bog po svojoj mudrosti reče: ’Poslaću im proroke i apostole; neke će ubiti, a neke prognati.’
50 Stoga će vaš naraštaj biti smatran krivim za krv svih proroka koja se prolila od početka sveta do sada, 51 od krvi Avelja, pa do krvi Zaharije koga su ubili između žrtvenika i Doma Gospodnjeg. Da, kažem vam, vaš naraštaj će se smatrati krivim.
52 Jao vama, znalci Svetog pisma, jer ste uzeli ključ znanja. Sami niste ušli, a sprečili ste one koji su hteli da uđu!“
53 Kad je Isus otišao odande, znalci Svetog pisma i fariseji su se žestoko okomili na njega, salećući ga pitanjima 54 i vrebajući da ulove neku reč koja bi ga optužila.
* 11:19 Doslovno: sinovi.