Psalam.
141.
Psalam Davidov. O, Gospode, tebi vapim: brzo meni dođi, glas mi počuj kada te dozivam! 
Molitva moja nek pred tobom kao tamjan bude, moje ruke podignute ko večernji prinos. 
O, Gospode, pred usta mi stražu stavi, čuvaj vrata usana mojih! 
Mome srcu ne daj zloj reči da skrene, da se predam zlobi sa zlobnim ljudima; ne daj da se sladim slastima njihovim. 
Nek pravednik milošću udara me; nek me kori, nek mi glava ne odbije ulje odabrano; još uvek se molim protiv zlih dela zlotvora. 
Niz liticu baciše ih njihove sudije što su čule reči moje, jer su milozvučne. 
Ko kad neko ore i po zemlji rije, rasute su kosti naše sve do ždrela Sveta mrtvih. 
A ja tebi, o, Gospode Bože, oči svoje dižem; ti si moje utočište, dušu moju ne satiri! 
Čuvaj me, da me ne zgrabi zamka što su mi je postavili i klopke zločinaca. 
U mreže svoje nek padnu zlobnici, a ja nek ih prođem! 
