1. Knjiga dnevnika.
5.
Potomci Ruvima, prvenca Izrailjevog. On je, naime, bio prvenac, ali pošto je oskrnavio postelju svoga oca, njegovo prvenaštvo je bilo dano sinovima Izrailjevog sina Josifa. Zato mu se prvenaštvo ne računa. 
Iako je Juda postao najsilniji među svojom braćom, i premda je vladar potekao od njega, prvenaštvo je pripalo Josifu. 
Sinovi Ruvima, prvenca Izrailjevog, bili su: Enoh, Faluj, Esron i Harmija. 
Joilovi sinovi: njegov sin Semaja, njegov sin Gog, njegov sin Semaj, 
njegov sin Miha, njegov sin Reaja, njegov sin Val, 
i njegov sin Veira, koga je odveo Tiglat-Pileser, car asirski; on je bio knez Ruvimovog plemena. 
Njegovoj braći, po njihovim porodicama; kako se vode prema svojim rodoslovima, glavar je bio Jeiel i Zaharija. 
A Vela sin Azaza, sina Seme, sina Joilovog je živeo u Aroiru, sve do Navava i Val-Meona. 
Nastanio se i na istoku sve do početka pustinje i do reke Eufrata, jer se njihova stoka umnožila u galadskoj zemlji. 
U Saulovo vreme su krenuli u rat protiv Agarina, koji su izginuli od njihove ruke. Zatim su se naselili u njihove domove po svemu kraju istočno od Galada. 
Gadovi potomci su živeli nasuprot njih u vasanskoj zemlji sve do Salke. 
Joilo im je bio glavar, Šafam je bio drugi, te Janaj i Safat u Vasanu. 
Njihova braća po otačkim domovima bila su: Mihailo, Mesulam, Seva, Joraj, Jahan, Zije i Ever, sedmorica. 
To su bili sinovi Aviheja, sina Urija, sina Jaroje, sina Galada, sina Mihaila, sina Jesisaja, sina Jadona, sina Vuzovog. 
Ahije, sin Avdila, sina Gunijevog je bio glavar doma njihovih predaka. 
Živeli su u Galadu, u Vasanu i njegovim selima, i po svim saronskim pašnjacima do njihovih međa. 
Svi su ovi bili upisani u rodoslove za vreme Jotama, cara Jude, i za vreme Jerovoama, cara Izrailjevog. 
Potomaka Ruvimovih i Gadovih, i polovine Manasijinog plemena, ratnika koji su nosili štit i mač, razapinjali luk, i bili vični ratovanju, bilo je četrdeset četiri hiljade sedam stotina šezdeset ljudi sposobnih za vojsku. 
Ratovali su protiv Agarina, Jetureja, Nafiseja i Nodaveja. 
Došla im je pomoć, pa su Agarini i sav narod koji je bio s njima bili predani u njihove ruke. Naime, u boju su zavapili k Bogu i on ih je uslišio, jer su se pouzdali u njega. 
Onda su zaplenili njihovu stoku: pet hiljada kamila, dve stotine pedeset hiljada ovaca, dve hiljade magaraca, i stotinu hiljada ljudi. 
Mnogo ih je izginulo, jer je to bila Božija bitka. Zatim su se nastanili na njihovo mesto sve do izgnanstva. 
Pripadnici polovine Manasijinog plemena su živeli u zemlji od Vasana do Val-Ermona i Senira, do gore Ermona. Bili su mnogobrojni. 
Ovo su bili glavari u domu njihovih predaka: Efer, Jesej, Elilo, Azrilo, Jeremija, Odavija i Jadilo, hrabri ratnici, ugledni ljudi i glavari u domu svojih predaka. 
Ali kad su se izneverili Bogu svojih otaca odajući se bludu s bogovima naroda u zemlji, koje je Bog istrebio pred njima, 
Bog Izrailjev je podigao duh Fula, cara asirskog, to jest duh Tiglat-Pilesera, cara asirskog, pa su odveli Ruvimovce, Gađane i polovinu Manasijinog plemena i doveli ih u Alaju, Avor i Aru, i na reku Gozan, gde su ostali do danas. 
