Rimljanima.
8.
Sad, dakle, nema nikakve osude za one koji su u Hristu. 
Naime, zakon Duha, koji donosi život u Hristu Isusu, oslobodio me je zakona greha i smrti. 
Jer, što Zakon nije mogao da učini zbog slabosti ljudske prirode, učinio je Bog tako što je poslao svog Sina u obličju svojstvenom grešnom čoveku, kao žrtvu za greh, te osudio greh u telu. 
Bog je to učinio da bi se ispunili pravedni zahtevi Zakona na onima koji ne žive po grešnoj prirodi, nego po Duhu. 
Jer, oni koji žive u skladu s grešnom prirodom, smeraju na ono što im ta priroda nalaže. A oni koji žive u skladu s Duhom, smeraju na ono što im Duh nalaže. 
Naime, um vođen grešnom prirodom donosi smrt, a um vođen Duhom donosi život i mir. 
Jer, kad se um upravlja po grešnoj prirodi, on se suprotstavlja Bogu, zato što se ne pokorava Božijem Zakonu, niti je u stanju da to čini. 
Tako, oni koji se upravljaju po grešnoj prirodi ne mogu da ugode Bogu. 
Ali, vi se ne upravljate prema grešnoj prirodi, već po Duhu, ukoliko Božiji Duh prebiva u vama. Ko nema Hristovog Duha, taj mu ne pripada. 
Ako je Hristos u vama, telo je mrtvo zbog greha, ali Duh živi u vama zato što vas je Bog opravdao. 
Ako, dakle, Duh Božiji, koji je podigao iz mrtvih Isusa, prebiva u vama, onda će isti Bog koji je Hrista podigao iz mrtvih, oživeti i vaša smrtna tela posredstvom Duha koji živi u vama. 
Prema tome, braćo, nismo dužnici grešnoj prirodi da po njoj živimo. 
Jer ako živite po grešnoj prirodi, morate da umrete. Ali, ako Duhom usmrtite svoja telesna dela, živećete. 
Oni, naime, koje vodi Duh Božiji, sinovi su Božiji. 
Jer, vi niste primili duha robovanja da opet strahujete, nego Duha usinovljenja, čijim posredovanjem vapimo: „Ava, Oče!“ 
Sâm Duh potvrđuje sa našim duhom da smo deca Božija. 
A ako smo deca, onda ćemo od Boga primiti u posed što je obećao, a s Hristom primiti što njemu pripada. A pošto s Hristom trpimo, s njime ćemo učestvovati u slavi. 
Smatram, naime, da patnje koje nas trenutno snalaze nisu ništa u poređenju sa slavom koja ima da se otkrije na nama. 
Jer, čitava tvorevina s čežnjom iščekuje da se pokaže slava Božijih sinova. 
Tvorevina je potčinjena prolaznosti, i to ne svojevoljno, nego po volji onoga koji ju je potčinio, u nadi 
da će i ona sama biti oslobođena ropstva propadljivosti, radi slobode i slave dece Božije. 
Znamo, naime, da čitava tvorevina uzdiše i muči se sve do sada, kao žena na porođaju. 
I ne samo tvorevina, nego i mi koji imamo Duha kao prvi od Božijih darova, takođe uzdišemo očekujući usinovljenje, otkupljenje svoga tela. 
Nadom smo, naime, spaseni. A nada koja se vidi nije nada. Jer, onaj koji vidi, čemu da se nada? 
Ali, ako se nadamo onome što ne vidimo, to onda strpljivo očekujemo. 
Isto tako nam i Duh pomaže u našim slabostima. Mi, naime, ne znamo kako treba da molimo, ali Duh posreduje za nas uzdisajima koji se rečima ne mogu iskazati. 
Onaj koji istražuje ljudska srca poznaje naum Duha, jer Duh po Božijoj volji posreduje za one koji su posvećeni. 
Jer znamo da sve ide na dobro onima koji vole Boga, onima koje je on pozvao po svojoj volji. 
Naime, one koje je unapred znao, te je i predodredio da se poistovete s likom njegovoga Sina, da bi on bio prvenac među mnogom braćom. 
A one koje je predodredio, te je i pozvao. A koje je pozvao, te je i učinio pravednima pred sobom. A koje je učinio pravednima, te je proslavio. 
Šta, dakle, da kažemo na sve ovo? Ako je Bog za nas, ko može protiv nas? 
Neće li nam Bog, koji nije poštedeo svog vlastitog Sina, nego ga je dao da umre za sve nas, darovati sa njim i sve drugo? 
Ko će okriviti Božije izabranike? Bog ih opravdava! 
Ko će ih osuditi? Hrist Isus koji je umro, i povrh toga vaskrsao – on koji je sada s desne strane Bogu – baš on se zauzima za nas! 
Prema tome, ko će nas odvojiti od Hristove ljubavi? Nevolja, ili pritešnjenost, ili progon, ili glad, ili golotinja, ili opasnost, ili mač? 
Jer ovako piše u Svetom pismu: „Zbog tebe nas ubijaju svagda, smatraju nas ovcama za klanje.“ 
Ali, uprkos svemu tome, mi nadmoćno pobeđujemo posredstvom onoga koji nas je zavoleo. 
Uveren sam da nas ni smrt, ni život, ni anđeli, ni glavarstva, ni sadašnjost, ni budućnost, niti ikakve sile, 
ni visina, ni dubina, niti išta od onoga što je stvoreno, ne mogu rastaviti od Božije ljubavi koju imamo posredstvom Hrista Isusa, našeg Gospoda. 
