Knjiga proroka Amosa.
6.
Jao lakomislenima na Sionu, onima što su bezbrižni na gori Samariji, onima što se zovu uglednima najboljih naroda, a kojima dolazi dom Izrailjev! 
Pređite u Halani, razgledajte, pa odande idite u Amat-Rabu i spustite se u Gat filistejski. Jesu li ta carstva bolja od ovih i da li su im prostranije međe od vaših međa? 
Vi odgurujete dolazak dana zla, a primičete vladavinu nasilja. 
Baškarite se na ležajima od slonovače, protežete na divanima svojim i jedete jagnjad iz stada i telad iz štale. 
Drndate po harfi, kao David sebi izmišljate instrumente. 
Vi peharima pijete vino, mažete se najboljim uljima i ne bole vas Josifove razvaline. 
Zato ćete sada otići u izgnanstvo na čelu izgnanika, umuknuće slavlje onih što se protežu. 
Sobom se zakleo Gospod Bog, ovako govori Gospod, Bog nad vojskama: „Gnušam se Jakovljevog ponosa i mrzim njegova utvrđenja. Zato ću da predam grad i sve u njemu.“ 
Ako i desetoro ljudi preostane u jednoj kući i oni će pomreti. 
Njihov rođak, najbliži njihov će ih uzeti da ih spali, da iznese kosti njihove iz kuće. I reći će onome u ćošku kuće: „Je li još neko sa tobom?“ A on će mu odgovoriti: „Nije.“ I dodaće: „Tiše samo! Ne spominji Gospodnje ime!“ 
Jer, evo, Gospod zapoveda i udariće veliku kuću i razvaliće je, a manja će kuća pući. 
Trče li konji po liticama? Ore li se more volovima? Jer, pravdu ste u otrov preokrenuli i u pelen plod pravednosti. 
Radujete se Lo-Devaru i govorite: „Nismo li svojom snagom osvojili Karnajim!“ 
„Jer, evo, podižem protiv vas, o, dome Izrailjev – govori Gospod Bog nad vojskama – narod koji će vas tlačiti od Levo-Amata do pustinjskog potoka.“ 
