Matej.
14.
U to vreme je Irod četverovlasnik čuo za Isusa, 
pa je rekao svojim dvoranima: „To je Jovan Krstitelj. On je ustao iz mrtvih, te zato čudne sile deluju u njemu.“ 
Irod, naime, beše uhvatio Jovana, svezao ga i bacio u tamnicu. To je bilo zbog Irodijade, žene Irodovog brata Filipa. 
Jovan je govorio Irodu: „Ti nemaš prava da je imaš za ženu!“ 
Zbog toga je Irod hteo da ga ubije, ali se bojao naroda, jer su Jovana smatrali prorokom. 
Ipak, na Irodov rođendan Irodijadina ćerka je pred gostima odigrala ples. Irodu se toliko dopala, 
da se zakleo da će joj dati što god zatraži. 
A ona, nagovorena od svoje majke, zatraži: „Daj mi ovde na tanjiru glavu Jovana Krstitelja.“ 
Car se ražalostio, ali je zbog zakletve i zbog okupljenih naredio da joj se da. 
Tako je poslao da se Jovanu odrubi glava u tamnici. 
Jovanovu glavu su doneli na tanjiru i dali devojci, a ona je odnela svojoj majci. 
A Jovanovi učenici dođu, odnesu Jovanovo telo i sahrane ga. Potom odu i jave Isusu. 
Kada je Isus to čuo, povukao se odande brodićem na pusto mesto, da bude nasamo. Ipak, narod je to čuo, pa je pešice krenuo iz gradova za njim. 
Izašavši iz brodića, Isus ugleda mnogo naroda, sažali se na njih, te izleči bolesne u narodu. 
Kada je palo veče, pristupiše mu njegovi učenici i rekoše mu: „Već je dosta kasno, a mesto je pusto. Zato raspusti narod neka ode do okolnih sela da kupi sebi nešto za jelo.“ 
A Isus im reče: „Ne treba da idu. Dajte im vi da jedu.“ 
Oni mu rekoše: „Mi nemamo ovde ništa drugo osim pet hlebova i dve ribe.“ 
On im reče: „Donesite mi ih ovamo.“ 
I pošto je naredio narodu da poseda po travi, uzeo je onih pet hlebova i dve ribe, pogledao prema nebu i izrekao blagoslov. Potom je razlomio hleb i davao učenicima, a učenici narodu. 
Svi su jeli i nasitili se. A učenici su pokupili još dvanaest kotarica preostalih komada. 
Onih koji su jeli bilo je oko pet hiljada muškaraca, ne računajući žene i decu. 
Isus je odmah zatim poterao učenike da se ukrcaju u brodić i da pre njega otplove na drugu obalu, dok on ne raspusti narod. 
Oprostivši se od naroda, otišao je u brda da se nasamo moli. Spustilo se i veče, a on je još uvek tamo bio sam. 
A brodić sa učenicima je već bio na velikoj udaljenosti od obale, šiban talasima usled protivnog vetra. 
Negde između tri i šest sati ujutro, došao je k njima hodajući po jezeru. 
Ugledavši ga kako hoda po jezeru, učenici su preplašeni govorili: „To je utvara!“, i od straha povikaše. 
Isus im odmah reče: „Budite hrabri! To sam ja, ne bojte se!“ 
A Petar reče: „Gospode, ako si to ti, zapovedi mi da dođem do tebe po vodi.“ 
Isus mu reče: „Dođi!“ Petar izađe iz brodića te, hodajući po vodi, krene prema Isusu. 
Ali, videvši jačinu vetra, uplaši se, te poče da tone. On povika: „Gospode, spasi me!“ 
Isus odmah pruži ruku, dohvati ga i reče mu: „O, maloverni, zašto si posumnjao?“ 
Kada su ušli u brodić, vetar se umirio. 
Oni u brodiću pokloniše mu se i rekoše: „Ti si zaista Sin Božiji!“ 
Kada su preplovili na drugu obalu, pristali su u Genisaretu. 
Pošto su tamošnji ljudi prepoznali Isusa, razglasili su to po celom onom kraju, pa su mu doneli sve bolesnike. 
Molili su ga da samo dotaknu rese njegove odeće. I ko god bi dotakao, ozdravljao bi. 
