Psalam.
69.
Horovođi. Napev: „Ljiljani“. Davidov Spasi me, o, Bože, dođoše do grla vode! 
Potonuo sam u blato duboko, a nigde oslonca; dospeo sam u vode duboke, bujica me zahvatila. 
Klonuo sam zovući te, promuče mi grlo; oči su mi usahnule čekajući Boga moga. 
Brojniji su ti što me bez razloga mrze od kose na glavi mojoj, ti moćnici što bi da me zbrišu, bezrazložni protivnici. Vraćam, a ukrao nisam. 
Ludost moju ti poznaješ, Bože; gresi moji skriveni ti nisu. 
Neka se zbog mene ne postide oni koji u tebe nadu svoju polažu, Gospode, Bože nad vojskama. Neka se zbog mene ne osramote oni koji te traže, Bože Izrailjev. 
Jer ja zbog tebe trpim prezir, lice moje prekrila je bruka. 
Braći svojoj neznanac postadoh, tuđinac sam deci moje majke. 
Izjeda me revnost za tvoj Dom. Uvrede onih koji tebe vređaju, pale su na mene. 
Plakao sam i postio, i to mi je na prezir bilo. 
Za odeću sebi kostret ogrnuh, i postadoh ruglo za njih. 
O meni pričaju oni što sede na gradskim vratima i pevaju pesme pijanice. 
A ja se samo tebi molim, o, Gospode, u vreme povoljno; Bože, usliši me po obilnom tvome smilovanju, po vernosti svog spasenja. 
Iz blata me oslobodi, ne daj da potonem; oslobodi me od onih što me mrze, od dubokih voda. 
Bujica vode nek me ne zahvati, nek me ne proguta dubina i ždrelo njeno nada mnom ne zatvori se. 
Usliši me, Gospode, jer je dobra milost tvoja; po golemom milosrđu svome na mene se osvrni. 
Lice svoje od svog sluge ne sakrivaj, jer sam na mukama; pohitaj, usliši me. 
Priđi bliže duši mojoj, otkupi je; radi mojih protivnika, izbavi me. 
Ti znaš da sam prezren, osramoćen i obrukan; pred tobom su svi dušmani moji. 
Prezir mi je srce slomio, razboleh se; žudeo sam za utehom – nikog niotkuda; za utešiteljima – našao ih nisam. 
Pelen su mi u hranu stavili, sirće su mi žednom dali da pijem. 
Nek im sto postane zamka, odmazda i klopka; 
nek im oči potamne, da ne vide, i leđa im se zauvek pogrbe. 
Srdžbu svoju na njih izlij, jarka ljutnja tvoja neka ih sustigne. 
Tabor nek im opustoši; ne živeo niko u njihovim šatorima. 
Jer oni gone one što si udario i javljaju jade onih koje si ranio. 
Krivicu im na krivicu dodaj, da ne uđu u pravednost tvoju. 
Izbrisani bili iz Knjige života, da sa pravednima ne budu zapisani. 
A ja sam siromah, u bolovima sam; spasenje tvoje, Bože, neka me zaštiti. 
Ime Božije pesmom ću da slavim, veličaću ga hvalospevom. 
To će biti Gospodu milije od vola i od bika, rogatog papkara. 
Videće to ponizni, radovaće se; vi, što Boga tražite, nek vam srce bude živo. 
Jer uboge Gospod čuje, ne prezire zatočene svoje. 
Nek ga slave nebesa, zemlja, mora i sve što se u njima kreće. 
Jer Sion će Bog da spase, sazidaće judejske gradove; i oni će ih zaposesti i živeće tamo. 
I potomci njegovih sluga to će da naslede, i oni što ime njegovo vole boraviće tamo. 
