Jovan.
8.
Isus, pak, ode na Maslinsku goru. 
Ujutro je Isus ponovo došao u hram. Sav narod se okupio oko njega. On je seo i počeo da ih uči. 
A fariseji i znalci Svetog pisma dovedu neku ženu uhvaćenu u preljubi i postave je u sredinu. 
Zatim su rekli Isusu: „Učitelju, ova žena je uhvaćena u samom činu preljube. 
Mojsije nam je u Zakonu zapovedio da takve žene kamenujemo. Šta ti kažeš na to?“ 
To su rekli da bi ga naveli da izusti nešto zbog čega bi ga optužili. Ali Isus se sagnuo i počeo da piše nešto prstom po tlu. 
Kako su ga oni neprestano saletali pitanjima, Isus se ispravi i reče im: „Ko je od vas bez greha, neka prvi baci kamen na nju.“ 
Onda se ponovo sagnuo i pisao po tlu. 
Kad su ovi to čuli, počeše jedan po jedan da odlaze, počevši od najstarijih do poslednjih. Isus je tako ostao sam sa onom ženom koja je stajala u sredini. 
Isus se zatim uspravi i upita je: „Ženo, gde su oni? Zar te niko od njih nije osudio?“ 
„Niko, Gospode!“ – odgovori žena. Isus joj reče: „Ni ja te ne osuđujem. Idi i od sada ne greši više!“ 
Isus se zatim ponovo obratio narodu: „Ja sam svetlost svetu. Ko mene sledi, neće hodati po tami, nego će imati svetlost života.“ 
Rekoše mu fariseji: „Ti svedočiš sam za sebe i zato tvoje svedočanstvo ne vredi.“ 
Isus im odgovori: „Ako ja i svedočim sam za sebe, to je zato što znam odakle dolazim i kuda odlazim. A vi ne znate odakle dolazim i kuda odlazim. 
Vi sudite po ljudskim merilima; ja ne sudim nikome. 
Ako i sudim, moj sud je istinit, jer ja ne sudim sam; sa mnom je Otac koji me je poslao. 
Pa i u vašem Zakonu piše da je svedočenje istinito ako dva svedoka daju isti iskaz. 
Ja svedočim sam za sebe, ali i Otac koji me je poslao svedoči za mene.“ 
Tada su mu rekli: „Gde je tvoj otac?“ Isus im odgovori: „Vi ne poznajete ni mene, ni moga Oca. Kada biste poznavali mene, poznavali biste i moga Oca.“ 
Ove reči je Isus izgovorio dok je poučavao narod u delu hrama gde su se skupljali prilozi. Niko ga nije uhvatio, jer još nije bio došao njegov čas. 
Isus im ponovo reče: „Ja odlazim; vi ćete me tražiti, ali ćete umreti u svom grehu. A tamo gde ja idem, vi ne možete doći.“ 
Tada Jevreji rekoše: „Da neće da se ubije, jer kaže: ’Tamo gde ja idem, vi ne možete doći’?“ 
Isus im reče: „Vi ste odozdo, a ja sam odozgo. Vi ste od ovog sveta, a ja nisam od ovog sveta. 
Zato sam vam rekao da ćete umreti u svojim gresima. Ako ne poverujete da Ja Jesam, pomrećete u svojim gresima.“ 
„Ko si ti?“ – pitali su ga tada. Isus im odgovori: „Ne govorim li vam baš to od samog početka? 
Mnogo toga imam da kažem o vama i da sudim. Ipak, ja govorim svetu samo ono što sam čuo od onoga koji je istinit. On me je poslao.“ 
Ali oni nisu razumeli da im Isus govori o Ocu. 
Isus im tada reče: „Kada podignete Sina Čovečijeg, tada ćete shvatiti da Ja Jesam. Ja ništa ne činim sam od sebe, nego govorim kako me je naučio Otac. 
Onaj koji me je poslao, sa mnom je; on me nije ostavio samog, jer ja uvek činim ono što je njemu ugodno.“ 
Nakon ovih njegovih reči, mnogo ljudi je poverovalo u njega. 
Tada je Isus rekao Jevrejima koji su poverovali u njega: „Ako držite moje učenje, zaista ste moji učenici. 
Upoznaćete istinu i istina će vas osloboditi.“ 
Oni mu odgovoriše: „Mi smo Avrahamovo potomstvo. Nikada nikome nismo robovali. Kako to misliš: ’Postaćete slobodni?’“ 
Isus im reče: „Zaista, zaista vam kažem, svako ko čini greh, rob je grehu. 
Rob ne pripada porodici zauvek, a sin pripada porodici zauvek. 
Stoga, ako vas Sin oslobodi, tada ćete biti stvarno slobodni. 
Znam da ste Avrahamovo potomstvo. Ipak, gledate da me ubijete, jer ne prihvatate moju reč. 
Ja govorim ono što sam video kod svog Oca, a vi činite ono što ste čuli od svog oca.“ 
Oni mu odgovoriše: „Naš otac je Avraham.“ Isus im reče: „Da ste Avrahamova deca, vi biste činili Avrahamova dela. 
Vi sada gledate da me ubijete, mene koji sam vam rekao istinu koju mi je Bog rekao. Avraham tako šta nije činio. 
Vi činite ono što vaš otac čini.“ Oni mu rekoše: „Mi nismo vanbračna deca. Bog je naš jedini Otac.“ 
Isus im reče: „Kada bi Bog bio vaš Otac, vi biste me voleli, jer ja sam došao od Boga i sad sam ovde. Nisam došao po svojoj volji, nego me je on poslao. 
Zašto ne razumete ono što govorim? Zato što ne možete podneti da slušate moju reč. 
Đavo je vaš otac i vi hoćete da udovoljavate njegovim željama. On je oduvek ubica ljudi i u istini se nije zadržao, jer u njemu nema istine. Kad govori laž, on pokazuje svoje pravo lice, jer je lažljivac i otac svih laži. 
Ja vam govorim istinu i zato mi ne verujete. 
Ko od vas može da dokaže da činim greh? Ako govorim istinu, zašto mi ne verujete? 
Ko je od Boga, taj sluša šta mu Bog govori. Vi ne slušate zato što niste od Boga.“ 
Jevreji mu odgovoriše: „Nismo li u pravu kad kažemo da si Samarjanin i da je zli duh u tebi?“ 
Isus odgovori: „Nije zli duh u meni, nego ja poštujem svoga Oca, a vi mene ne poštujete. 
Ja ne tražim slavu za sebe. Ali postoji jedan koji traži i on sudi. 
Zaista, zaista vam kažem: ko drži moju reč neće nikada iskusiti smrti.“ 
Rekoše mu Jevreji: „Sada znamo da je zli duh u tebi. Avraham je umro, a tako i proroci, a ti kažeš: ’Ko drži moju reč neće nikada umreti.’ 
Zar si ti veći od oca našeg Avrahama koji je umro? Pa i proroci su pomrli. Za koga se ti to izdaješ?“ 
Isus odgovori: „Kad bih ja sam sebi davao čast, moja čast ne bi vredela ništa. Moj Otac je onaj koji mi daje čast, za koga vi govorite da je vaš Bog. 
Vi ga ne poznajete, a ja ga poznajem. Kad bih rekao da ga ne poznajem, bio bih lažljivac kao i vi. Međutim, ja ga poznajem i držim njegovu reč. 
Avraham, vaš otac, radovao se što će videti moj dolazak. Video ga je i radovao se.“ 
Rekoše mu Jevreji: „Nemaš još ni pedeset godina. Kako si ti to video Avrahama?“ 
Isus im odgovori: „Zaista, zaista vam kažem: pre nego što se Avraham rodio, Ja Jesam.“ 
Na to svi dohvatiše kamenje da ga kamenuju, ali Isus se ukloni od njih i ode iz hrama. 
