Knjiga proroka Osije.
5.
Čujte ovo, sveštenici i pazi, dome Izrailjev! I ti, dvore carev, poslušaj, jer ti je određen sud, jer ste bili zamka za Mispu i mreža razapeta preko Tavora. 
Ogrezli su u klanju, buntovnici, i sve sam ih pokarao. 
Poznajem ja Jefrema i Izrailj od mene skriven nije. Jer ti sada bludničiš, Jefreme, ti sebe opogani, Izrailju! 
Dela im njihova ne puštaju da se svome Bogu vrate, jer im je u srcu duh bludništva i Gospoda ne poznaju. 
Izrailju ponos svedoči u lice, pa će se i Izrailj i Jefrem spotaknuti u svojoj krivici. A i Juda će se spotaknuti s njima. 
Sa stadima i krdima će ići Gospoda da traže, ali ga pronaći neće jer se on izmaknuo od njih. 
Gospoda su izneverili jer su decu tuđu izrodili, i sad će ih praznik mladina pojesti sve sa imanjem njihovim. 
Duvajte u trubu u Gavaji, zatrubite u Rami, vičite u Vet-Avenu – za tobom, o, Venijamine! 
Jefrem će postati pustoš na dan kazne, i ja plemenima izrailjskim otkrivam stvari pouzdane. 
Judini su glavari postali kao oni što pomeraju među, i ja ću na njih kao vodu da izlijem jarost svoju. 
Jefrem je potlačen, sud ga je skršio jer mu je baš po volji bilo da ide za idolima. 
A ja sam Jefremu kao moljac, i kao trulež domu Judinom. 
A kada je Jefrem video svoju bolest i Juda ranu svoju, otišao je Jefrem Asiriji i poslao po velikog cara. Ali on ne može da vas izleči, on ne može da isceli ranu vašu. 
Jer ja sam Jefremu poput lava i Judi sam poput lavića. Ja, ja ću da rastrgnem, da odjurim i odvučem, i niko ne može da izbavi! 
Odjuriću, vratiću se na svoje stanište dok ne podnesu sud. I tražiće lice moje u nevolji svojoj, i tražiće me željno.“ 
