4. Mojsijeva.
12.
Marija i Aron su počeli da govore protiv Mojsija zbog kušanske žene koju je oženio; jer je uzeo za ženu Kušanku. 
Rekli su: „Zar je Gospod govorio samo preko Mojsija? Nije li govorio i preko nas?“ Gospod je to čuo. 
A Mojsije je bio veoma ponizan čovek, najponizniji čovek na zemlji. 
Gospod odmah reče Mojsiju, Aronu i Mariji: „Dođite, vas troje, u Šator od sastanka!“ Njih troje odu. 
Gospod siđe u stubu od oblaka, pa stade na ulaz od Šatora i pozva: „Arone i Marija!“ Oni stupe napred. 
Gospod reče: „Čujte moje reči: kad se među vama nađe prorok Gospodnji, ja mu se objavljujem u viđenju i govorim mu u snu. 
Ali sa mojim slugom Mojsijem nije tako; on je veran Bogu nad celim domom. 
Ja mu progovaram licem u lice, u zbilji, a ne u zagonetkama; on gleda obličje Gospodnje. Kako se, onda, ne bojite da govorite protiv moga sluge Mojsija?“ 
Gospod planu svojim gnevom na njih i ode. 
Kada se oblak podigao sa Šatora, a ono, Marija ogubavela, bela kao sneg. Aron se okrenuo prema Mariji, kad gle, ona gubava. 
Tada Aron reče Mojsiju: „Molim te, moj gospodaru, nemoj nas kazniti za greh koji smo počinili u svojoj ludosti! 
Ne daj da ona bude kao mrtvo dete, koje izađe iz majčine utrobe s već napola raspadnutim telom!“ 
Tada je Mojsije zavapio Gospodu i rekao: „O, Bože, molim te, isceli je!“ 
Gospod reče Mojsiju: „Da joj je otac pljunuo u lice, ne bi li nosila svoju sramotu sedam dana? Neka bude odvojena izvan tabora sedam dana, a onda neka opet bude priključena.“ 
Tako je Marija bila odvojena izvan tabora sedam dana. Narod nije polazio dok Marija nije bila ponovo priključena. 
Posle toga je narod otišao iz Asirota, i utaborio se u Faranskoj pustinji. 
