Knjiga proroka Isaije.
26.
U onaj dan pevaće se ova pesma u zemlji Judinoj: „Imamo tvrd grad, on nam podiže spasenje, zidove i bedeme. 
Otvorite vratnice da uđe puk pravedni koji je dosledno veran, 
čiju ćeš sabranost zasnovanu na tebi ti sabrati u miru, u miru zato što se u tebe uzda. 
Uzdajte se u Gospoda doveka, jer u Gospodu, u Gospodu samom je večna Stena; 
jer on obara one koji stanuju visoko, naselje uzdignuto on ruši, on ga ruši na zemlju, on ga srozava u prašinu. 
Gaziće ga noga, noge ubogih, koraci nevoljnih.“ 
Staza pravednikova je čestita i pravednikov kolosek ti ravnaš. 
Da, na stazi tvojih presuda, Gospode, mi te očekujemo, i za imenom tvojim i za spomenom tvojim žudi duša. 
Duša moja žudi noću, da, duh moj u meni, tebe traži, jer kad ti presudiš na zemlji, tad se pravdi uče stanovnici sveta. 
Ako opaki dobije naklonost, ipak neće naučiti šta je pravednost; u zemlji čestitih on čini nepravdu i ne obazire se na veličanstvo Gospodnje. 
Gospode, ruka tvoja je podignuta, ipak oni ne vide. Daj da vide revnost tvoju za tvoj narod, pa nek se postide. Plamen za neprijatelje tvoje neka ih proždere. 
Gospode, ti nam mir određuješ, jer si ti uredio sva dela naša. 
Gospode, Bože naš, upravljali su nama osim tebe drugi gospodari. Tebi jedinome, tvoje ime pominjemo. 
Mrtvi neće oživeti, pokojnici neće ustati, jer ti si ih pohodio i razorio, i zatro si svaku uspomenu na njih. 
Umnožio si puk, Gospode, umnožio si puk, proslavio si se, proširio si zemlji sve granice njene. 
Gospode, u nevolji oni su k tebi došli, tihu molitvu izlivali kada si ih karao. 
Kao trudnica pred porođajem, grči se, vrišti u bolovima, takvi smo mi pred licem tvojim, Gospode, 
Zatrudneli smo, grčimo se kao da vetar porađamo, niti smo zemlji spasenja doneli, niti se rodiše stanovnici sveta. 
Oživeće mrtvi tvoji, dići će se s mojim mrtvim telom. Probudite se i pevajte koji boravite u prahu, jer rosa svetlosna rosa je tvoja, i zemlja pokojnika porod će dati. 
Hajde, narode moj, u odaje svoje uđi, i vrata svoja za sobom zatvori. Sakrij se časkom na tren, dok jarost ne prođe. 
Jer, gle, Gospod će izaći iz mesta svojega da pohodi krivicu stanovnika zemaljskih; i otkriće zemlja krv što je u njoj, i neće više pokrivati poklane koji su u njoj. 
