Knjiga proroka Isaije.
2.
Viđenje Isaije sina Amocova za Judu i Jerusalim. 
Dogodiće se u poslednje dane i gora Doma Gospodnjeg biće postavljena vrh gora, i uzvišena iznad bregova. Svi puci prema njoj će se sticati. 
Mnogi narodi će hodati i govoriti: „Hajde, popnimo se na goru Gospodnju, u Dom Boga Jakovljeva, te da nas on nauči putevima svojim, i da mi hodamo stazama njegovim.“ Jer će poučenje izaći sa Siona, i reč Gospodnja iz Jerusalima. 
Pa će on biti sudija među pucima, i on će biti merodavan za narode mnoge; te će oni mačeve prekovati u raonike, a koplja u srpove. Neće više narod protiv naroda podizati mačeve, niti će se više učiti ratovanju. 
Dome Jakovljev, hajdemo, u svetlosti Gospodnjoj da hodamo! 
Ta, ti si napustio svoj narod, dom Jakovljev. Zato što su puni vračanja sa istoka i gatara kao Filistejci, i deci tuđinaca oni se umiljavaju. 
Njegova zemlja je srebra i zlata puna, i riznicama njegovim nema broja; njegova zemlja je konja puna, i kolima njegovim nema broja. 
Njegova je zemlja idola puna, i pred delom ruku svojih oni ničice padaju, pred onim što prsti njihovi načiniše. 
Ipak, čovek će se saviti, i muž će se poniziti, a ti im nećeš oprostiti. 
Uđi u stenu, sakrij se u prašinu pred strahom Gospodnjim, pred sjajem veličanstva njegova. 
Oholi čovekov pogled biće skrhan i bahatost ljudska ponižena. Gospod će biti uzvišen, on jedini – u dan onaj. 
Jer biće to dan Gospoda nad vojskama protiv svih ponositih i nadmenih, protiv svih što se uzvisiše da ih on obori; 
protiv svih kedrova livanskih, visokih i uzdignutih, i protiv svih hrastova vasanskih, 
i protiv svih gora visokih, i svih bregova uzdignutih; 
i protiv svake kule visoke, i protiv svih zidina utvrđenih; 
protiv svega brodovlja tarsiskog, i protiv svih brodova raskošnih. 
Oholost ljudska biće skršena, i nadmenost ljudska ponižena. Gospod će biti uzvišen, on jedini – u dan onaj, 
a idoli će nestati potpuno. 
Neka uđu u pećine stenovite, i u zemunice u prašini, pred strahom Gospodnjim, pred sjajem veličanstva njegova, kad ustane da potrese zemlju. 
U dan onaj čovek će pobacati svoje idole srebrne i svoje idole zlatne, što su ih njemu načinili, da se klanja ničice krticama i slepim miševima. 
Ulaziće u pećinske šupljine i u raspukline u stenama pred strahom Gospodnjim, pred sjajem veličanstva njegova, kad ustane da potrese zemlju. 
Čuvajte se, dakle, od čoveka! On dah ima u nozdrvama. Ta, šta on vredi? 
