Knjiga proroka Isaije.
4.
I sedam će se žena grabiti za jednog čoveka – u dan onaj – i reći će: „O svom trošku ćemo se hraniti; o svom trošku ćemo se odevati. Samo nam daj da tvoje ime nosimo; skini sa nas tu sramotu našu.“ 
U dan onaj biće Izdanak Gospodnji na diku i slavu, a zemaljski plod na dostojanstvo i veličanstvo izbavljenima i Izrailju. 
Tako, koji preostane na Sionu i koji preživi u Jerusalimu, zvaće se „sveti“, svako ko je upisan među žive u Jerusalimu. 
Kad Gospodar ljagu spere sa sionskih ćerki, i obriše krv prolivenu posred Jerusalima, duhom suda i duhom očišćenja vatrom; 
tad će Gospod stvoriti nad celom čvrstom gorom sionskom, i nad saborima njenim: oblak i dim danju, sjaj plamena da blešti noću, jer će on, Slava, zaklon povrh svega biti 
i senica kao senka danju od pripeke, štit i utočište od oluje i pljuska. 
