Knjiga proroka Miheja.
4.
Dogodiće se u poslednje dane i gora Doma Gospodnjeg biće postavljena vrh gora, i uzvišena iznad bregova. Puci prema njoj će se sticati. 
Mnogi narodi će hodati i govoriti: „Hajde, popnimo se na goru Gospodnju i u Dom Boga Jakovljeva, te da nas on nauči putevima svojim, i da mi hodamo stazama njegovim.“ Jer će poučenje izaći sa Siona, i reč Gospodnja iz Jerusalima. 
Pa će on biti sudija među mnogim narodima, i on će biti merodavan za narode moćne i daleke; te će oni mačeve prekovati u raonike, a koplja u srpove. Neće više narod protiv naroda podizati mačeve, niti će se više učiti ratovanju. 
Svako će da prebiva pod svojom lozom i pod svojom smokvom, a neće biti nikog da ih plaši, jer su tako kazala usta Gospoda nad vojskama. 
Jer svi će narodi hoditi, svako u ime svoga boga, a mi ćemo hoditi u ime Gospoda, našeg Boga u veke vekova. 
„Toga dana – govori Gospod – okupiću hrome, sabraću proterane kojima sam naudio. 
Od hromih ću načiniti ostatak i od proteranih narod moćan. I Gospod će nad njima da vlada na gori Sion od sad pa doveka. 
A ti, o, kulo stada, uporište ćerke sionske, tebi će doći i stići ti vlast, pređašnje carstvo ćerke Jerusalima.“ 
Zašto sada tako jako vičeš? Zar u tebi nema cara? Jesu li ti propali savetnici pa te je obuzeo bol kao porodilju? 
Savij se i napni, o, ćerko sionska, kao porodilja, jer ćeš sada izaći iz grada i živećeš na polju. Otići ćeš u Vavilon i tamo će te izbaviti, tamo će te otkupiti Gospod iz ruku tvojih neprijatelja. 
A sada su se protiv tebe okupili narodi mnogi, koji govore: „Oskrnavimo je! I nek nam se oči naslađuju Sionom.“ 
Ali oni ne znaju naume Gospodnje i njegove odluke ne shvataju, jer on ih sakuplja ko snoplje po gumnu. 
„Ustani i vrši, o, ćerko sionska! Načiniću ti gvozdeni rog i bronzana kopita da smrviš narode mnoge.“ Gospodu ćeš da posvetiš njihovu otimačinu, i njihovo blago Gospodu sve zemlje. 
