Knjiga proroka Isaije.
1.
Viđenje Isaije sina Amocova, što je za Judu i Jerusalim video u vreme Judinih careva: Ozije, Jotama, Ahaza i Jezekije. 
Čujte, nebesa! Slušaj, zemljo, jer govori Gospod: „Sinove sam vaspitao i podigao, a oni se odmetnuše od mene. 
Vo poznaje vlasnika svojega i magarac jasle gospodara svojega. Izrailj ne zna; narod moj ne razume!“ 
Jao, grešnoga li puka, naroda ogrezlog u krivici, potomaka zločinačkih, sinova pokvarenjačkih! Gospoda su ostavili; Svetitelja Izrailjevog prezreli, leđa mu okrenuli. 
Gde još da udarim, odmetnici tvrdokorni? Sva je glava bolna i sve srce iznemoglo; 
od pete do glave zdravog mesta nema, nego su uboji i modrice i rane otvorene; očišćene nisu, u zavojima nisu, uljem zablažene nisu. 
Opustošena vam je zemlja, oganj vam je gradove popalio, vaše njive pred vama haraju tuđinci. Pustoš je kao kad opustoše tuđinci. 
Ostavljena je ćerka sionska kao senica u vinogradu, kao koliba u gradini za krastavce, kao grad pod opsadom. 
Da nam Gospod nad vojskama nije ostavio ostatka, kao Sodoma bili bismo, slični Gomori bili bismo. 
Reč Gospodnju čujte, glavari sodomski! Zakon Boga našeg poslušajte, narode gomorski! 
„Šta li će meni mnoštvo žrtava vaših? – govori Gospod. Sit sam ovnujskih svespalnica i naslaga lojnih sa teladi gojnih. I krv od bikova i jaganjaca i jaraca ne mili se meni. 
Kad dolazite da mi se pokažete, ko to traži od vas da po mojim predvorjima trupkate? 
Ne umnožavajte bezvredne prinose, kađenje na koje se gadim; mladine i subote, sazivanje saziva, ne podnosim zle svečanosti. 
Mladine vaše i praznike, to mrzi duša moja, to je teret za me, dodija mi podnositi. 
Kad za molitvu širite ruke svoje, ja od vas odvraćam oči svoje; i kad produžujete molitvu, ja vas ne slušam. Vaše su ruke ogrezle u krvi. 
Operite sebe, očistite sebe. Uklonite zloću dela vaših ispred očiju mojih. Prestanite zlo činiti, 
učite se dobro činiti: težite pravu, ublažite ugnjetavanje, dajte prava sirotinji, parničite se u korist udovice. 
Zatim dođite da raspravljamo – govori Gospod – budu li gresi vaši kao skerlet, postaće beli kao sneg; budu li crveni kao purpur, postaće kao vuna. 
Ako budete voljni i poslušate, dobra zemaljska ješćete. 
A ako odbacite i bunite se, mač će vas progutati – jer usta Gospodnja rekoše.“ 
Kako se pretvori u bludnicu verna naseobina! Bila je puna pravičnosti, u njoj je boravila pravda, a sada su ubice. 
Tvoje je srebro kao zgura postalo. Tvoje piće se razvodnilo. 
Tvoji glavari su se odmetnuli, s kradljivcima drugovi su postali. Svaki se grabi za mito i hrli za poklonima. Pravo sirotinji oni uskraćuju; udovičina parnica do njih ne doseže. 
Zato govori Gospodar, Gospod nad vojskama, Silni Izrailjev: „Ah, kad se iskalim na protivnicima i kad se osvetim neprijateljima! 
Kad ruku na tebe ispružim, da lužinom zguru tvoju očistim, da iz tebe onečišćenja uklonim. 
Pa ti sudije opet postavim kao nekad, savetnike kao od davnina, te da te prozovu ’Grad pravednosti’, ’Verna naseobina.’“ 
Pravda će otkupiti Sion, i pravednost pokajnike njegove; 
a prestupnici i grešnici zajedno će se skršiti i oni koji napuštaju Gospoda poginuće. 
„Zbog plemenitog drveća će se stideti, zato što ih slavite; i zbog lugova ćete se crveneti, zato što ste ih izabrali. 
Vi ćete biti slični hrastu, s lišćem što se na njemu suši. Nalik lugu u kom vode nema. 
I skriveno blago će biti kao kučina, i onaj ko ga načini kao varnica – oboje će zajedno izgoreti, a niko neće gasiti.“ 
