Priče Solomonove.
13.
Mudar sin prihvata očevo vaspitanje, a podrugljivac ne sluša ukor. 
Čovek se nasiti dobra od ploda usta svojih, a pokvarenjaci su gladni nasilja. 
Ko god čuva usta svoja čuva život svoj, a propast sleduje onome ko širi svoje usne. 
Duša lenštine je gladna, ali nema ništa, a duša se marljivih ljudi nahrani. 
Pravednik mrzi laž, a zlobnik odurno i sramno postupa. 
Pravednost čuva put čestitog, a nepravda obara grešnika. 
Neko sebe predstavlja bogatim, ali nema ništa, a neko sebe predstavlja siromašnim, a prebogat je. 
Čovek bogatstvom otkupljuje dušu svoju, a siromah i ne čuje pretnju. 
Svetlo pravednika blešti, a svetiljka zlikovaca gasne. 
Bahatost jedino razdor izaziva, a mudrost je kod onih koji primaju savet. 
Naglo stečeno bogatstvo se umanjuje, a uvećava se ono sakupljano radom. 
Dugotrajno nadanje žalosti srce, a ispunjena želja je kao drvo života. 
Ko prezire reč sebi samom škodi, a ko strahuje od zapovesti nagrađen će biti. 
Mudračeva pouka vrelo je života i odvraća od smrtnih zamki. 
Pronicljivost stiče naklonost, a put nevernih je nepromenjiv. 
Svaki obazriv čovek radi prema znanju, a bezumni širi bezumlje. 
Glasnik zla u zlo pada, a svedok istine leči. 
Siromaštvo i sramota stižu onog ko ne mari za opomenu, a počašćen će biti onaj ko prihvata ukor. 
Slatka je duši želja ispunjena, a bezumniku je mrsko da se od zla odvrati. 
Biće mudar ko ide s mudrima, a nastradaće ko se druži s bezumnima. 
Grešnike propast progoni, a pravednici su dobrom nagrađeni. 
Dobar čovek ostavlja nasledstvo unucima, a grešnikova se dobra čuvaju za pravednika. 
Obilje je hrane na neuzoranom polju siromaha, ali ga nepravda odnosi. 
Ko svoj prut štedi mrzi svoga sina, a voli ga ko ga na vreme kori. 
Kada jede, pravedniku se duša najede, a stomak zlobnika ostaje gladan. 
