Knjiga proroka Jeremije.
52.
Sedekija je imao dvadeset jednu godinu kad se zacario, a vladao je jedanaest godina u Jerusalimu. Majka mu se zvala Amutala, ćerka Jeremijina, iz Livne. 
On je činio što je zlo u očima Gospodnjim, sasvim kako je činio i Joakim. 
I pošto su se pobunili protiv Gospoda, gnev Gospodnji je došao na Jerusalim i Judu, pa ih je odbacio od svoga lica. A Sedekija se pobunio protiv vavilonskog cara. 
Devete godine njegovog carevanja, desetog dana desetog meseca, došao je Navuhodonosor, car Vavilona, sa svom svojom vojskom na Jerusalim; utaborili su se pred njim i podigli nasip oko njega. 
Grad je bio pod opsadom do jedanaeste godine cara Sedekije. 
Ali devetog dana četvrtog meseca kad je u gradu zavladala ljuta glad, da nije bilo hrane za narod zemlje, 
grad je bio provaljen. Car je pod okriljem noći pobegao sa svim ratnicima između dva zida pored carskog vrta, iako su Haldejci bili svuda oko grada, i otišao u pravcu Arave. 
Haldejski vojnici su se dali u poteru za carem i stigli ga na Jerihonskim poljanama; sva njegova vojska se razbežala i ostavila ga. 
Haldejci su uhvatili cara. Odveli su ga vavilonskom caru u Rivlu, u amatskoj zemlji, koji mu je izrekao presudu. 
Car Vavilona je Sedekijine sinove poklao pred njim, a u Rivli je takođe poklao i sve glavare Jude. 
Sedekiji je iskopao oči, pa ga je vezanog lancima vavilonski car doveo u Vavilon i bacio u zatvor sve do dana njegove smrti. 
Desetog dana petog meseca; to je bila devetnaesta godina cara Navuhodonosora, cara Vavilona, u Jerusalim je došao carev sluga Navuzardan, zapovednik telesne straže koji je služio vavilonskom caru. 
On je spalio Dom Gospodnji, carev dvorac i sve kuće u Jerusalimu; spalio je svaku veliku zgradu. 
Zatim su svi haldejski vojnici, koji su bili sa zapovednikom telesne straže, srušili sve zidine oko Jerusalima. 
Najsiromašnije i ostatak naroda koji je ostao u gradu, one što su prebegli k vavilonskom caru i preostale majstore, odveo je u izgnanstvo Navuzardan, zapovednik telesne straže. 
Ipak, zapovednik telesne straže, Navuzardan je ostavio najsiromašnije u zemlji da budu vinogradari i zemljoradnici. 
Haldejci su izlomili i bronzane stubove koji su bili u Domu Gospodnjem, i podnožja i bronzano more, koji su bili u Domu Gospodnjem, i odneli svu njihovu bronzu u Vavilon. 
Odneli su i lonce, lopatice, usekače, mašice, tepsije, i sve bronzano posuđe koje se koristilo za hramsku službu, kao i kadionice i lavore. 
Zatim zdele, kadionice, činije, lonce, svećnjake, tepsije i krčage. Zapovednik telesne straže je odneo sve što je bilo od zlata i srebra. 
Bronzi od dva stuba, jednog mora, dvanaest bronzanih volova koji su bili pod njim i podnožja, a koje je car Solomon načinio za Dom Gospodnji, nije bilo mere. 
U pogledu stubova, svaki stub je bio visok osamnaest lakata i bio je obmotan užetom od dvanaest lakata. Bio je šupalj i debljine četiri prsta, 
a na njegovom vrhu je bilo bronzano oglavlje. Oglavlje je bilo visoko pet lakata. Pletenice i narovi oko oglavlja su bili potpuno od bronze. Drugi stub s pletenicom i narovima je bio isti. 
Bilo je devedeset šest narova sa strana; ukupno stotinu narova u pletenici. 
Zapovednik telesne straže je, takođe, poveo Soraju, Prvosveštenika, i Sofoniju, drugog sveštenika, i tri vratara. 
Iz grada je odveo i jednog dvoranina koji je bio nad ratnicima, i sedmoricu carskih sveštenika koje su našli u gradu. Takođe je odveo pisara vojnog zapovednika, koji je pozivao u vojsku narod zemlje, i šezdeset ljudi od naroda zemlje koje su našli u gradu. 
Navuzardan, zapovednik telesne straže, ih je uzeo i doveo ih pred vavilonskog cara u Rivlu. 
Vavilonski car ih je pobio; pogubio ih je u Rivli, u zemlji amatskoj. Tako je Juda bio odveden u izgnanstvo iz svoje zemlje. 
Ovo je narod koji je Navuhodonosor poveo u izgnanstvo: sedme godine: tri hiljade dvadeset troje Judejaca; 
osamnaeste godine Navuhodonosor je poveo iz Jerusalima osam stotina trideset dvoje ljudi; 
Navuhodonosorove dvadeset treće godine, zapovednik telesne straže, Navuzardan, poveo je u izgnanstvo sedam stotina četrdeset pet Judejaca. Ukupno četiri hiljade šest stotina ljudi. 
Trideset sedme godine izgnanstva Judinog cara Jehonije, dvadeset petog dana dvanaestog meseca, vavilonski car Evil-Merodah je u prvoj godini svoga carevanja pomilovao i pustio iz tamnice Judinog cara Jehoniju. 
Ljubazno je s njim razgovarao, i postavio mu stolicu više stolica svih careva koji su bili s njim u Vavilonu. 
Jehonija je odložio svoju tamničku odeću, pa je do kraja života jeo hranu za carevim stolom. 
Car Vavilona mu je svakodnevno davao za izdržavanje do kraja njegovog života, sve do dana njegove smrti.
