Psalam.
105.
Hvalite Gospoda, prizivajte mu ime, objavite njegova dela među narodima. 
Pevajte mu, slavite ga pesmom, govorite o svim njegovim čudesima. 
Hvalite se svetim imenom njegovim, nek se raduju srca onih koji traže Gospoda. 
Tražite Gospoda i njegovu snagu, tražite svagda lice njegovo. 
Pamtite čudesa koja je učinio, čuda i sudove usta njegovih. 
O, seme Avrahamovo, slugo njegov, deco Jakovljeva, izabranici njegovi! 
On je Gospod, Bog naš, sudovi su njegovi po svoj zemlji. 
On se seća uvek njegovog saveza, reči što je zapovedi za hiljadu naraštaja, 
koji je sklopio sa Avrahamom, i kojim se zakleo Isaku, 
za uredbu ga je postavio Jakovu, Izrailju za večni savez, 
govoreći: „Tebi ću dati zemlju hanansku, kao deo vašega nasledstva.“ 
Dok ih je još bilo malo, tek šačica došljaka u zemlji, 
lutajući od naroda do naroda, od jednog carstva do drugog, 
nije dao nikom da ih tlači, radi njih je kažnjavao careve: 
„Ne dirajte moje pomazanike, mojim prorocima zlobu ne činite!“ 
On je glad prizvao na zemlju, ukinuo svako snabdevanje hlebom. 
Čoveka je poslao pred njima, Josifa, prodanog u roblje. 
Noge su mu sputali lancima, a vrat su mu okovali gvožđem; 
sve do časa kad se ispunila reč o njemu, reč Gospodnja ga je prokušala. 
Car je zapovedio da ga puste, vladar naroda ga je oslobodio. 
Postavio ga je za gospodara kuće, za upravitelja svih svojih dobara; 
da po svojoj volji vodi mu glavare, starešine mu mudro savetuje. 
Tako je Izrailj došao u Egipat; Jakov, došljak u Hamovoj zemlji. 
I on je veoma umnožio svoj narod, brojniji su bili od svojih dušmana. 
Okrenuo im je srce da zamrze njegov narod, da mu se na sluge pakosno okome. 
Poslao je Mojsija, svog slugu, i Arona, svog izabranika. 
I oni su pred njima prikazali njegove znakove i čudesa po Hamovoj zemlji. 
Spustio je tamu na nju, pomračio je, i oni nisu bili neposlušni njegovoj reči. 
Vode im je u krv pretvorio i ribe im pomorio. 
Zemlja im je vrvela od žaba, čak i odaje njihovih careva. 
Zapovedio je, pa su obadi i komarci navalili na sve njihove krajeve. 
Grad im je kao kišu dao i plamene munje po njihovoj zemlji. 
Loze im je i smokve slomio, skršio im stabla po njihovom kraju. 
Zapovedio je, pa su grunuli bezbrojni skakavci i gusenice. 
Obrstili su sve bilje njihove zemlje, pojeli im letinu sa polja. 
Pobio je sve prvence njihove zemlje, prvi plod sve njihove muževnosti. 
Izveo ih je sa srebrom i zlatom, među njegovim plemenima nije bilo posrnulih. 
Egipat je odahnuo kada su izašli, jer ih je od njih spopala strahota. 
Oblak je kao zaklon razastro i plamen da noću svetli. 
Molili su ga i on im dovede prepelice, hlebom s neba ih nasiti. 
Otvorio je stenu i vode prokuljaše, potekle su kao potok u zemlji suvoj. 
Jer se setio svog svetog obećanja Avrahamu, sluzi svome. 
Izveo je svoj narod u radosti, uz klicanje svoje izabrane. 
Dao im je zemlje tuđinske, zaposeli su trud naroda; 
da bi se držali njegovih propisa i zakone njegove slušali. Slavite Gospoda! 
