Knjiga proroka Isaije.
29.
„Teško Arilu, Arilu, gradu što ga opkoli David. Neka se godina za godinom niže, neka se praznici izređaju, 
onda ću pritisnuti Aril: i biće tuga i žalost, i meni će biti kao Arilu; 
opkoliću te unaokolo, oko tebe opkopaću rovove, protiv tebe podići nasipe. 
Oboren ćeš biti i sa zemlje govoriti, rečju prigušenom iz prašine kazivati, i glas će ti biti iz zemlje, kao prizivač duhova besedu ćeš iz prašine šaptati. 
I mnoštvo će tuđinaca tvojih biti kao sitan prah, i rulja nasilnika kao pleva razvejana; i biće iznenada, odjednom, 
pohodiće te Gospod nad vojskama grmljavinom i trusom i bukom velikom, i olujom i plamenom razbuktalim što proždire. 
Viđenje noćno biće kao san: mnoštvo svih naroda što protiv Arila vojuju, i svih onih koji na nj zavojštiše i na tvrđave njegove i koji ga pritesniše. 
Biće kao kad gladan sanja, i gle, on jede i probudi se prazna želuca; i kao kad žedan sanja, i gle, on pije, i probudi se, i gle, iznemogao i suva grla. Tako će se dogoditi mnoštvu svih naroda koji vojuju protiv gore Sion.“ 
Stanite i zapanjite se! Oslepite i obnevidite! Pijani su, ali ne od vina; i posrću, ali ne od prepečenice. 
Gospod je na vas izlio duboki san, i zatvorio je oči vaše – proroke, i zastro je glave vaše – videoce. 
Zato će svako vaše viđenje biti kao reči u zapečaćenom svitku. Daju nekom ko zna da čita i kažu: „Hajde, čitaj ovo!“ On će odgovoriti: „Ne mogu zato što je zapečaćeno.“ 
Onda daju nekom ko ne zna da čita i kažu mu: „Hajde, čitaj to!“ On će odgovoriti: „Ne znam da čitam.“ 
Gospodar je rekao: „Zato što ovaj narod pristupa ustima, i čast mi odaje usnama, a srce mu je od mene daleko, i njihova je pobožnost naučena zapovest ljudska; 
zato ću, evo, i nadalje s narodom ovim čuda činiti, čuda i samo čuda; te će propasti mudrost mudraca njegovih, i sakriće se umnost umnika njegovih.“ 
Teško onima koji se po dubinama kriju od Gospoda da bi sakrili namere, i koji u tmini deluju i zbore: „Ko nas vidi i ko nas poznaje?“ 
Koliko ste vi naopaki! Ceni li se glina kao grnčar, pa da proizvod rekne svom proizvođaču: „Nije me on načinio!“? Ili lonac da rekne grnčaru: „On ne razaznaje?“ 
Neće li se Livan uskoro u Karmil pretvoriti, a Karmil kao šuma računati? 
I gluvi će u onaj dan slušati reči iz knjige. I iz mraka i tame oči slepih će progledati. 
I opet će se ponizni radovati u Gospodu, najbedniji će klicati Svetitelju Izrailjevu, 
jer nasilnik će iščeznuti, i podsmevač će nestati, i svi koji vrebaju na zlo biće istrebljeni: 
koji druge na greh rečju navode, koji porotniku kod vratnica zamku postavljaju, pod lažnom optužbom i bez razloga pravednika ruše. 
Zato govori Gospod, koji je otkupio Avrahama, domu Jakovljevom: „Od sad Jakov stideti se neće, i od sad lice njegovo bledeti neće, 
jer kad vidi decu svoju, usred sebe delo mojih ruku, on će moje ime svetkovati. Svetkovaće Svetitelja Jakovljeva i bojaće se Boga Izrailjeva. 
Urazumiće se oni koji duhovno lutaju, pouku će primiti oni koji mrmljaju. 
