Priče Solomonove.
9.
Mudrost je kuću svoju sazidala i za nju sedam stubova isklesala. 
Poklala je svoju stoku, vino svoje začinila, svoju trpezu postavila; 
poslala je sluškinje svoje i poziva sa najviših gradskih mesta: 
„Neka ovde svrati ko god je lakoveran!“ A bezumnome govori: 
„Dođite, jedite moju hranu i pijte vino koje sam začinila! 
Okanite se lakoverja i živećete, napredujte razumnim putem.“ 
Sramotu na sebe navlači ko podsmevača savetuje, sebi škodi onaj ko kori zlikovca. 
Ne prekorevaj podsmevača da te ne bi zamrzeo, prekorevaj mudrog i voleće te. 
Reci mudrom i biće mudriji, pouči pravednoga i učeniji će biti. 
Mudrost otpočinje bogobojaznošću i znanje poznavanjem Svetog. 
Sa mnom će se dani tvoji umnožiti i godina tvog života biće mnogo. 
Ako si mudar, mudar si za svoje dobro, a ako si podsmevač, to ti je na teret. 
Bezumlje je žena goropadna, lakoverna i ničem poučena. 
Ona sedi na vratima svoje kuće, na gradskim uzvišenjima, 
dovikuje onima što putem prolaze i stazama svojim pravo idu: 
„Neka ovde svrati ko god je lakoveran!“ A bezumnome govori: 
„Slatke li su ukradene vode, ukusan li je hleb iz potaje!“ 
Ali on ne zna da su tamo pokojnici, da su njene zvanice u dubinama Sveta mrtvih. 
