Psalam.
108.
Pesma. Psalam Davidov. Srce mi je voljno, Bože, da ti pevam, da ti sviram bićem svojim! 
Budite se, o, liro i harfo, ja bih zoru da probudim. 
O, Gospode, hvaliću te među narodima, slaviću te među tuđincima. 
Jer je velika milost tvoja, povrh je nebesa; do oblaka seže vernost tvoja. 
Neka si uzvišen vrh nebesa, Bože; slava tvoja nek je nad svom zemljom. 
Desnicom nas svojom spasi, usliši nas, pa da tvoji miljenici izbavljeni budu. 
U svom Svetilištu Bog je objavio: „Zaklicaću, podeliću Sihem, premeriću dolinu Sokota. 
Moj je Galad, moj je Manasija; Jefrem mi je kaciga na glavi, a Juda mi carsko žezlo. 
Moav mi je korito za pranje, na Edom sam bacio sandalu, uskliknuću povrh Filisteje!“ 
Ko će mene da otprati u grad utvrđeni? A na Edom ko će me povesti? 
Nećeš li ti, o, Bože, koji si nas odbacio, pa s vojskama našim, Bože, više ne koračaš? 
Pomoć daj nam ispred protivnika, uzalud je ljudsko izbavljenje. 
Silno ćemo stupati sa Bogom, izgaziće naše protivnike! 
