Psalam.
12.
Horovođi: prema Šeminitu. Psalam Davidov. Spasavaj, Gospode, jer nestade verni, iščeznuše pobožni među potomcima ljudi. 
Svako vara svoga bližnjega, usne njihove govore laskavo, a u srcu drugačije misle. 
Nek zatre Gospod usne prevrtljive, nek istrebi jezik hvalisavi. 
„Naš je jezik, naša snaga“ – kažu, „usne su nam naša uzdanica. Ko će onda da vlada nad nama?“ 
„Radi siromaha što su potlačeni, i ubogoga što stenje pod mukom, ja ću sad ustati – govori Gospod – spasenje mu dati za kojim uzdiše.“ 
Reči Gospodnje čiste su reči, srebro kaljeno u peći od gline, sedam puta one su topljene. 
Ti ćeš ih, o, Gospode, sačuvati, zauvek nas štititi od tog naraštaja. 
Opaki se nesputano šire unaokolo, kad se zlo veliča među potomcima ljudi. 
