Psalam.
119.
Blago ljudima besprekornog puta, po Gospodnjem Zakonu što žive. 
Blago onima što se drže njegovih propisa, što ga traže celim srcem; 
i nepravdu što ne čine, prema stazama njegovim što žive. 
Svoje si nam odredbe ti dao da bi ih se predano držali. 
O, kada bi moje staze postojane bile, da se tvojih uredaba držim! 
Ja se onda zastideo ne bi, sve zapovesti tvoje kad bih razmatrao. 
Čestitog ću srca hvalu tebi dati, kad pravila pravednosti tvoje budem naučio. 
Držaću se tvojih uredaba, a ti mene sasvim ne napuštaj! 
Kako mladić čistim put svoj da održi? Držeći se reči tvoje. 
Tebe tražim celim srcem svojim, ne daj mi da lutam od tvojih zapovesti. 
Tvoju reč sam u srce sakrio da ti ne bih sagrešio. 
O, Gospode, blagosloven ti si! Pouči me svojim uredbama. 
Usnama ja svojim objavljujem sva pravila usta tvojih. 
Radujem se putu propisa tvojih kao da je svakovrsno blago. 
Na odredbe tvoje mislim, na puteve tvoje pazim. 
Uživam u uredbama tvojim, zaboravu reč ti ne dam. 
Sluzi svome blagonaklon budi, pa da živim i reč tvoju držim. 
Oči mi otvori, pa da gledam u čudesa tvojega Zakona. 
Ja sam došljak na zemlji, zapovesti svoje ne skrivaj od mene. 
Satire se duša moja, jer za pravilima tvojim stalno žudi. 
Ti bahate prekorevaš, prokleti su oni koji zastraniše od zapovesti tvojih. 
Skini s mene ruganja i prezir, jer se tvojih propisa ja držim. 
I glavari zasedaju, protiv mene se dogovaraju; a tvoj sluga razmišlja o tvojim uredbama. 
Da, propisi su tvoji uživanja moja, savetnici moji. 
Duša mi se s prašinom slepila, po svojoj me reči ti oživi. 
Puteve sam svoje izložio i ti si me uslišio, pouči me svojim uredbama. 
Daj da shvatim put tvojih odredbi, pa da tvoja čudesa razmatram. 
Od tuge mi duša jeca, po svojoj me reči ti osnaži. 
Put zablude ukloni od mene, svoj mi Zakon milostivo daruj. 
Put vernosti ja sam odabrao, pravila sam tvoja prigrlio. 
Uz propise tvoje ja prijanjam; o, Gospode, ne daj da se osramotim. 
Putem tvojih zapovesti hitam, jer mi za njih srce širiš. 
O, Gospode, pouči me putu svojih uredaba, da bih ga se do kraja držao. 
Pronicljivost daj mi, da tvoj Zakon ispunjavam pa da ga se celim srcem držim. 
Daj da idem stazom zapovesti tvojih, jer je u njoj moje uživanje. 
Propisima tvojim srce mi prikloni, a ne nečasnoj dobiti. 
Oči moje ti okreni da prolaznost ne gledaju, na svom putu život mi podari. 
Sluzi svome reč svoju ispuni, onu što si dao bogobojaznome. 
Odagnaj od mene prezir od koga strahujem, jer su tvoja pravila valjana. 
Gle, za tvojim odredbama čeznem, oživi me pravednošću svojom! 
O, Gospode, milost tvoja nek na mene dođe, spasenje tvoje što si obećao; 
pa da mogu podrugljivcu nešto da uzvratim, jer ja se u tvoju reč pouzdam. 
Ne ostavljaj usta moja sasvim bez istine, jer na tvoja pravila ja čekam; 
pa tvoj Zakon istrajno da držim, sve od veka pa do veka; 
i da živim u prostranoj zemlji, jer tvoje odredbe ja tražim; 
da svedočim ja propise tvoje, pred carevima da se ne postidim; 
uživaću u zapovestima tvojim, jer ih volim; 
podići ću ruke svoje ka zapovestima tvojim, jer ih volim; uredbe ću tvoje da razmatram. 
Seti se reči tvoje za slugu tvoga kojom si mi ti ulio nadu. 
Ona mi je u jadu uteha, jer reč tvoja život meni čuva. 
Silno mi se rugaju bahati, a ja od tvoga Zakona ne skrećem. 
Na pravila tvoja davna mislim, Gospode, i njima se tešim! 
Spopada me plamen srdnje zbog zlobnika, onih što tvoj Zakon napuštaju. 
Uredbe su tvoje pesme moje u kući skitnje moje. 
O, Gospode, ime tvoje spominjem u noći, da se držim ja tvoga Zakona! 
I ovo je moja obaveza: da se držim tvojih odredaba. 
Ja imam Gospoda, odlučan sam da reč tvoju držim. 
Preklinjem te celim srcem svojim, milostivo daj mi što si obećao. 
Puteve svoje ispitujem, propisima tvojim korake usmeravam svoje. 
Žurim, ne oklevam da zapovesti tvoje držim. 
Obmotaše me užad zlikovačka, ali Zakon tvoj ne zaboravljam. 
Usred noći podižem se da ti zahvaljujem zbog tvojih pravednih sudova. 
Prijatelj sam bogobojaznih, onih što ti odredbe čuvaju. 
O, Gospode, milosti je tvoje puna zemlja! Pouči me svojim uredbama. 
O, Gospode, činiš dobro sluzi tvome, kako si i obećao! 
Nauči me da dobro sudim i shvatam, jer zapovestima tvojim verujem. 
Lutao sam pre stradanja svoga, a sada se držim tvoje reči. 
Ti si dobar, dobročinitelj si; pouči me uredbama svojim. 
Lažima me blate osioni, a ja se svim srcem odredaba tvojih držim. 
Srce im je zadriglo, skorelo, a ja u tvom Zakonu uživam. 
Korisno je kad se mučim da bih tvoje uredbe shvatio. 
Bolji mi je Zakon što si objavio od hiljada zlatnika i srebrnjaka. 
Tvoje su me ruke sačinile, stvorile me; razboritost daj mi da naučim zapovesti tvoje. 
Neka me vide bogobojazni, pa neka se obraduju, jer se tvojoj reči nadam. 
Gospode, znam da su sudovi tvoji pravedni, da me koriš jer me voliš. 
Milost tvoja neka me uteši, kao što si obećao svome sluzi. 
Neka mi dođe milosrđe tvoje, da oživim, jer je Zakon tvoj meni uživanje. 
Osioni neka se postide za klevetu kojom me kleveću, a ja mislim na odredbe tvoje. 
Bogobojazni neka mi pristupe, oni koji znaju za tvoje propise. 
Nek mi srce besprekorno bude prema tvojim uredbama, tako da se ne zastidim. 
Duša moja kopni za tvojim spasenjem, jer reč tvoju iščekujem. 
Oči moje sahnu da mi se obratiš, govorim: „Kada ćeš me utešiti?“ 
Postao sam ko mešina nadimljena, uredbe tvoje ne dam zaboravu. 
Koliko je dana sluzi tvom ostalo? Kad ćeš sudu da privedeš moje tlačitelje? 
Bahati mi iskopaše jame, ti što nisu po Zakonu tvome. 
Svaka ti je zapovest istina, pomozi mi jer me gone zabludama. 
Skoro su me sa zemlje zbrisali, a ja tvoje odredbe ne odbacujem. 
Milošću me svojom živoga sačuvaj da održim tvojih usta svedočanstvo. 
O, Gospode, večna je reč tvoja, na nebesima je učvršćena! 
Od roda do roda je vernost tvoja, ti si zemlju osnovao i ona je postojana. 
Po odlukama tvojim i danas stoji, jer tebi služi sve što postoji. 
Da mi tvoj Zakon uteha nije bio, propao bih u nevolji svojoj. 
Doveka pamtim odredbe tvoje, jer me one u životu drže. 
Ja pripadam tebi, spasi me, jer odredbe tvoje tražim! 
Zlikovci vrebaju da me ubiju, a ja propise tvoje pažljivo razmatram. 
Svemu savršenom video sam kraja, alʼ širini tvoje zapovesti kraja nema. 
Kako volim Zakon tvoj! Od jutra do sutra razmišljam o njemu. 
Zapovest me tvoja mudrijim čini od dušmana mojih, jer doveka pripada mi. 
Bolje rasuđujem od svih svojih učitelja, jer razmišljam o propisima tvojim. 
Od staraca umniji sam, jer razmatram odredbe tvoje. 
Od svake zle staze čuvam stope svoje da bih reč tvoju mogao da držim. 
Od pravila tvojih ja se ne okrećem jer si ti sam mene poučio. 
Kako je slatka reč tvoja nepcu mome, od meda je slađa ustima mojim! 
Razborit sam od odredaba tvojih i zato mrzim svaku lažnu stazu. 
Mojoj nozi tvoja reč je lampa i svetlo za moju stazu. 
Zakleo sam se, obavezujem se: držaću se tvojih pravednih sudova. 
Mnogo sam stradao, Gospode, po svojoj me reči ti oživi. 
Dobrovoljnu žrtvu usta mojih primi, molim te, Gospode; pouči me tvojim pravilima. 
Glava moja stalno je u torbi ali Zakon tvoj ne zaboravljam. 
Zlotvori mi klopku postavljaju ali ja ne skrećem s tvojih odredaba. 
Doveka sam nasledio propise tvoje, jer su oni radost mome srcu. 
Predao sam srce svoje da uredbe tvoje izvršava, za vekove i do kraja. 
Mrzim ljude srca podeljenog, a tvoj Zakon volim. 
Utočište, štit moj ti si, ja se tvojoj reči nadam. 
Odlazite od mene, zločinci, da bih svoga Boga zapovesti ispunjavao! 
Podrži me kao što si obećao, pa da živim; sramoti me ne prepusti zbog nadanja moga. 
Okrepi me, pa da spasen budem i da trajno težim uredbama tvojim. 
Ti se gnušaš svih što zastrane od uredaba tvojih, jer je uzaludna njihova obmana. 
Kao zguru skinuo si sve zlobnike zemaljske i zato volim propise tvoje. 
Telo mi se ježi jer od tebe strepim, sudovi me tvoji plaše. 
Ja postupam pravo i pravedno, tlačiteljima mojim ne ostavljaj mene! 
Budi jamac za dobro svom sluzi, da me gordi ne bi tlačili. 
Oči su mi usahnule za tvojim spasenjem i za rečju pravednosti tvoje. 
Tvome sluzi ti učini po milosti svojoj, pouči me uredbama svojim. 
Tvoj sam sluga, prosvetljenje daj mi pa da tvoje propise razumem. 
Jeste vreme da deluje Gospod, tvoj su Zakon prekršili! 
Zato više volim zapovesti tvoje nego zlato, više nego suvo zlato. 
Zato odobravam odredbe tvoje, svaku i o svemu, i prezirem svaku stazu laži. 
Čudesni su tvoji propisi, zato ih se duša moja pridržava. 
Objašnjenje tvojih reči prosvetljuje, promućurnost daje lakovernima. 
Zinuo sam, dahćem, jer sam željan zapovesti tvojih. 
Na mene se osvrni, smiluj mi se, ko što često činiš onim što ti ime vole. 
Rečju svojom korake mi vodi, ne daj bilo kojem grehu da nada mnom vlada. 
Otkupi me od tlačitelja ljudi da odredbi tvojih mogu da se držim. 
Nek slugu tvoga obasja lice tvoje, uredbama svojim pouči me! 
Potoci suza iz mojih očiju teku jer se Zakona tvoga ne drže ljudi. 
O, Gospode, ti pravedan jesi i presude tvoje ispravne su! 
Propisi tvoji što si zapovedio, pravedni su i sasvim su verni. 
Revnost moja izjeda me jer dušmani su moji tvoje reči zaboravili. 
Tvoja reč je sasvim proverena i voli je sluga tvoj! 
Neznatan sam i omrznut ja sam, odredbe ti ne dam zaboravu. 
Pravda tvoja je pravda doveka i istina tvoj je Zakon. 
Snašli su me nevolja i muka, ali uživam u zapovestima tvojim. 
Propisi tvoji doveka su pravedni, da živ budem podari mi razum. 
Od sveg srca vapim! Gospode, usliši me, da uredbe tvoje držim! 
Tebi vapim da me spaseš, da propise tvoje držim. 
Pre zore se dižem i za pomoć vapim, jer se tvojoj reči nadam. 
Još pre smene noćne straže oči moje bdiju, da o tvojoj reči mislim. 
O, Gospode, po milosti svojoj glas moj saslušaj, život mi sačuvaj po svojoj odluci. 
Primiču se oni što zlobu smišljaju, oni što su od tvog Zakona daleko. 
A ti si, o, Gospode, blizu i istina su sve zapovesti tvoje! 
Odavno sam naučio iz tvojih propisa da si ih doveka učvrstio. 
Pogledaj na moju muku pa me oslobodi, jer tvoj Zakon zaboravu ne dam. 
Za moj slučaj se zauzmi, otkupi me, rečju svojom život mi sačuvaj. 
A spasenje je daleko od zlobnika, jer uredbe tvoje oni i ne traže. 
O, Gospode, golemo je milosrđe tvoje, život mi sačuvaj po svojoj odluci. 
Brojni su progonitelji moji i dušmani moji, ali ja ne skrećem od propisa tvojih. 
Gadi mi se kad gledam neverne, što ne mare za reč tvoju. 
Vidi kako odredbe ti volim! O, Gospode, po milosti svojoj život mi sačuvaj! 
Sva je tvoja reč istina, doveka ti svaka presuda pravedna. 
Bezrazložno gone me glavari, alʼ od reči tvoje strepi srce moje. 
Zbog reči tvoje radujem se kao onaj koji plen veliki stekne. 
Mrzim laž, prezirem je, a tvoj Zakon volim. 
Sedam puta na dan ja te slavim zbog tvojih pravednih odluka. 
Obilje je mira na onima što ti Zakon vole, za njih nema spoticanja. 
O, Gospode, spasu tvom se nadam; izvršavam tvoje zapovesti. 
Propisa se tvojih drži duša moja, ja ih neizmerno volim. 
Odredaba tvojih i propisa tvojih ja se držim, jer svi su moji putevi pred tobom. 
O, Gospode, plač moj neka ti je blizak! Po reči mi svojoj prosvetljenje podaj. 
Moja molba nek pred tebe dođe, po svom obećanju ti mene izbavi. 
Nek se sliva slavopoj sa mojih usana, jer me svojim uredbama učiš. 
Nek reč tvoju moj jezik zapeva, jer su pravedne sve zapovesti tvoje. 
Nek ti ruka u pomoć mi stigne, jer sam tvoje odredbe odabrao. 
O, Gospode, za spasenjem tvojim čeznem i u tvome Zakonu uživam! 
Neka mi je duša živa da bi te slavila, sudovi tvoji neka mi pomognu. 
Poput ovce ja sam zalutao; a ti slugu svoga traži, jer zapovesti tvoje ne dam zaboravu. 
