Knjiga o Jovu.
26.
A Jov je odgovorio ovim rečima: 
„E, baš si pomogao bespomoćnom, baš spasao ruku malaksalu! 
Baš si nemudrome savet dao i mudrosti pregršt obznanio! 
A kome si te reči objavio? Čiji je to duh iz tebe izašao? 
Pokojnici ispod voda drhte, alʼ i oni što u njima žive. 
I Svet mrtvih pred njim je ogoljen, i trulež je mrtvih neskrivena. 
Nad bezdanom sever je on prostro, okačio zemlju u praznini. 
Vode je svezao nad oblake svoje, ali se oblaci ne cepaju pod njima. 
Presto je svoj sakrio, svoj je oblak nad njim razastro. 
Povrh voda obzorje postavlja, kao među svetlosti i mraku. 
Drmaju se stubovi nebeski, užasnuti njegovim prekorom. 
Silom svojom on more uzburka, čudovište Ravu mudrošću on smrska. 
Njegov vetar razvedruje nebesa, ruka mu probada zmiju vijugavu. 
Gle, ovo su obrisi puta njegovoga, samo šapat reči što čujemo o njemu! Grom moći njegove ko će da razume?“ 
