2. Korinćanima.
11.
O, kad biste podneli malo moga bezumlja! Da, podnesite me! 
U meni plamti Božija ljubomora zbog vas, jer sam vas zaručio s jednim čovekom, da vas kao čistu devicu izvedem pred Hrista. 
Plašim se da će vaše misli zastraniti, te da ćete se udaljiti od iskrene i čiste predanosti Hristu, baš kao što je zmija svojim lukavstvom prevarila Evu. 
Vi, naime, rado podnosite kad neko dođe i propoveda vam drugačijeg Isusa, koga vam mi nismo propovedali, te primate drugačijeg duha od Duha koga ste primili, ili prihvatate drugačiju radosnu vest od one koju ste jednom prihvatili. 
Smatram, naime, da ni u čemu ne zaostajem za vašim „preuzvišenim apostolima.“ 
Jer, ako sam i nevešt u govoru, nisam u znanju, što smo vam, uostalom i pokazali. 
Jesam li pogrešio što sam se ponizio da biste vi bili uzvišeni, ili zato što sam vam bez naplate navestio Božiju Radosnu vest? 
Od drugih crkava sam uzeo platu da bih služio vama. 
Kad sam bio u oskudici, nikome nisam bio na trošku, jer su mi braća iz Makedonije pomogla u mojoj oskudici. Kao što sam se do sada čuvao, tako ću se i od sada čuvati da vam ni u čemu ne budem na teretu. 
Tako mi Hristove istine u meni, taj ponos mi niko neće oduzeti u ahajskim krajevima. 
A zašto? Zato što vas ne volim? Bog zna da vas volim. 
Što činim, činiću i dalje, da osujetim one koji traže priliku da se izjednače s nama u onom čime se hvale. 
Takvi ljudi su lažni apostoli, nepošteni radnici, koji se prerušavaju u Hristove apostole. 
Ništa čudno; čak se i sam Satana prerušava u anđela svetlosti. 
Isto tako nije neobično da se njegove sluge pretvaraju u službenike pravednosti. Ali na kraju će dobiti što su svojim delima zaslužili. 
Ponavljam: neka niko ne misli da sam nerazuman. Pa ako neko i misli da sam nerazuman, primite me makar kao takvog, pa da se i ja malo pohvalim. 
A što povodom ovog hvalisanja govorim, ne govorim kako Gospod hoće, nego kao u bezumlju. 
Pa kad se već mnogi hvale po ljudskim merilima, hvaliću se i ja. 
Vi, naime, rado podnosite nerazumne – vi koji ste mudri. 
Jer, vi podnosite ako vas neko porobljava, ako vas neko iskorištava, ako vas neko pljačka, ako neko s visine gleda na vas, ili ako vas neko šamara. 
Sebi na sramotu kažem: u tome smo se pokazali nejakima! A ako se neko usuđuje da se čime hvali, govorim kao nerazuman, usuđujem se i ja. 
Jesu li Jevreji? I ja sam. Jesu li Izrailjci? I ja sam. Jesu li Avrahamovo potomstvo? I ja sam. 
Jesu li Hristove sluge? Kao nerazuman govorim: ja sam još više. Više sam radio, više sam bio u tamnici, mnogo više su me tukli, i često sam bio blizu smrti. 
Od Jevreja sam pet puta dobio po trideset devet udaraca, 
triput sam bio šiban, jedanput kamenovan. Triput sam doživeo brodolom, noć i dan sam proveo na otvorenom moru. 
Često sam putovao, bio sam u opasnosti od poplava i razbojnika, ugrožen i od svojih sunarodnika i od mnogobožaca. Bio sam izložen opasnosti u gradu, u pustinji, na moru, od lažne braće. 
Naprezao sam se i mučio, mnogo puta nisam spavao, bio sam gladan i žedan, često sam postio, smrzavao se i bio slabo odeven. 
A pored svih drugih stvari, muči me briga za sve crkve. 
Kada je neko slab, i ja se osećam slabim, kad neko podlegne grehu, ja izgaram za njega. 
Ako treba da se hvalim, hvaliću se svojim slabostima. 
A Bog i Otac našega Gospoda Isusa, koji je blagosloven doveka, zna da ne lažem. 
U Damasku je namesnik cara Arete postavio straže po gradu da bi me uhvatili, 
ali su me kroz prozor spustili u kotarici preko gradskih zidina, te sam mu umakao. 
