Psalam.
58.
Horovođi. Davidov napev: „Ne pogubi.“ Pesma pouzdanja u Boga. Zar ćutanjem pravednost javljate? Sudite li podjednako potomcima ljudi? 
Štaviše, smišljate nepravdu da je činite; rukama svojim nasilje zemljom razmeravate. 
Zastraniše zlikovci od majčinog krila, zalutaše govornici laži od stomaka. 
Njihov otrov nalikuje zmijskom otrovu; poput kobrinog je, što je gluva, zatvorenog uva; 
što ne čuje glas šaptača, vračara veštog u bacanju vrački. 
Zube im, Bože, u ustima polomi; Gospode, čeljusti lavićima skrši. 
Nek ispare poput voda što otiču svojim putem; strele svoje nek odapnu kao da su polomljene. 
Nek iscure poput puža koji puzi, nek su poput mrtvorođenčeta što ne vidi sunca. 
Pre nego ti lonci osete potpalu od trnja – sirovog ilʼ svelog – biće razvejano. 
A pravednik će se radovati kad vidi osvetu; noge će oprati u krvi zlikovca. 
I kazaće svako: „Pravedniku stvarno plod pripada. Stvarno ima Boga koji sudi zemlji.“ 
