Knjiga proroka Isaije.
23.
Proroštvo o Tiru. Ridajte, lađe tarsiske, jer je raskopan, nema kuće, nema ulaska. Objavljeno im je iz zemlje kitimske. 
Umuknite, stanovnici primorski, trgovci sidonski brodili su morem – oni su te snabdevali – 
i vodama velikim. Seme sihorsko i žetva kraj Nila bili su bogatstvo njegovo. On je narodima bio sajmište. 
Stidi se, Sidone, jer more govori, sila morska kazuje: „Ne spopadaju mene bolovi trudnički, niti rađam, i ne odgajam mladiće, ne podižem devojke.“ 
Kada su vesti stigle u Egipat, spopadoše ih bolovi kao kad su čuli o Tiru. 
Otplovite u Tarsis, ridajte, stanovnici primorski. 
Je li to vaš grad veseli, što postoji od starinskih dana? Noge su ga njegove nosile da se daleko naseli. 
Ko li je to odlučio? protiv Tira koji krune deli, čiji trgovci behu glavari i prodavci njegovi poštovani po svetu? 
Gospod nad vojskama je to odlučio, da osramoti nadutost gordu, da ponizi sve po svetu poštovane. 
Prođi svojom zemljom kao Nil, ljupki Tarsise: nema više luke. 
Ruku svoju na more je podigao, carstva zatresao. Gospod je zapovedio za Hanan: da se razore tvrđave njegove. 
I rekao je: „Nećeš više klicati, silovana devojko, ljupki Sidone. Ustani, pređi u Kitim; ali ni tamo nećeš imati počinka.“ 
Evo zemlje haldejske, taj narod ne postoji, Asirci je osnovali za one iz pustinje, razaraju utvrđenja njena. 
Ridajte, lađe tarsiske, jer je raskopana vaša tvrđava. 
I biće u onaj dan, pa će Tir biti zaboravljen sedamdeset godina, kao dani jednog kralja. Posle sedamdeset godina, Tiru će biti kao bludnici iz pesme: 
„Uzmi citru, te se skitaj gradom, bludnice zaboravljena! Sviraj lepo, pevaj mnogo, ne bi li se setili tebe!“ 
I biće posle sedamdeset godina: Gospod će pohoditi Tir; i grad će ponovo uzimati svoju platu i bludničiće sa svim carstvima na svetu, po licu zemlje. 
Ipak, njegova dobit i plata biće posvećeni Gospodu. Neće se zgrtati ni čuvati, nego će njegova dobit biti za one koji borave pred Gospodom, te da imaju hrane do sitosti i otmenu odeću. 
