\NormalFont\ShortTitle{Knjiga proroka Jone}

{\MT Knjiga proroka Jone



\par }\ChapOne{1}{\SH Jona beži od Boga
\par }
{\PP \VerseOne{1}Reč Gospodnja dođe Joni, sinu Amitajevu:

\VS{2}„Ustani i idi u Ninivu, onaj veliki grad, i propovedaj protiv njega, jer se njihova zloba popela do mene.“


\par }{\PP \VS{3}Međutim, Jona ustane i pobegne od Gospoda u Tarsis. Došavši u Jopu, našao je lađu koja je išla u Tarsis. Platio je vozarinu i ukrcao se u nju da sa njima ode u Tarsis i da pobegne od Gospoda.

\VS{4}Ali Gospod podiže veliki vetar. Nastala je velika bura na moru, pa je izgledalo da će se lađa razbiti.

\VS{5}Uplašivši se, mornari su počeli da prizivaju svaki svog boga i da izbacuju u more tovar što je bio u lađi, da je olakšaju.

\par }{\PP A Jona je sišao pod palubu, legao i zaspao tvrdim snom.

\VS{6}Kapetan lađe dođe k njemu i reče mu: „Kako možeš da spavaš?! Diži se i prizivaj svoga Boga! Možda će se Bog obazreti na nas, te nećemo propasti.“


\par }{\PP \VS{7}Tada ljudi rekoše jedan drugome: „Hajde da bacimo žreb da vidimo zbog koga nas je snašlo ovo zlo.“ Bacili su žreb i žreb je pao na Jonu.

\VS{8}Oni su ga upitali: „Reci nam, zašto nas je snašlo ovo zlo? Kakvim se poslom baviš? Odakle dolaziš? Koja je tvoja zemlja, i kom narodu pripadaš?“

\VS{9}Jona im odgovori: „Ja sam Jevrejin i bojim se Gospoda, Boga nebeskog, koji je stvorio more i zemlju.“

\VS{10}Ljude je obuzeo veliki strah. Pitali su ga: „Šta si uradio?“ Znali su da beži od Gospoda, jer im je sam rekao.

\VS{11}Onda su ga upitali: „Šta da učinimo s tobom da nam se more smiri?“ More je, naime, počelo sve više da besni.


\par }{\PP \VS{12}On im odgovori: „Podignite me i bacite me u more i more će vam se umiriti, jer znam da vas je ovo veliko nevreme snašlo zbog mene.“

\VS{13}No, ljudi su počeli da veslaju kako bi se domogli obale, ali nisu mogli, jer se more još jače dizalo na njih.

\VS{14}Tada su prizvali Gospoda govoreći: „Ne daj, Gospode, da propadnemo zbog života ovog čoveka! Ne svali na nas krv nevinog čoveka, jer ti, Gospode, činiš kako hoćeš.“

\VS{15}Podigli su Jonu, i bacili ga u more; i more je prestalo da besni.

\VS{16}Na to je ljude obuzeo veliki strah od Gospoda, pa su prineli žrtvu Gospodu i učinili zavete.




\par }\Chap{2}{\SH Bog šalje ribu da proguta Jonu
\par }
{\PP \VerseOne{1}Ali Gospod posla veliku ribu da proguta Jonu. Jona je bio u utrobi ribe tri dana i tri noći.


\par }{\PP \VS{2}Tada se Jona pomolio Gospodu, svome Bogu, iz utrobe ribe.


\par }{\SH Jonina molitva
\par }
{\PP \VS{3}Rekao je:

\par }{\Q „Iz nevolje svoje prizvah Gospoda

\par }{\QB i on mi je odgovorio,

\par }{\Q iz utrobe Sveta mrtvih\FTNT{*}{{\FR 2:3 }{\FT{U izvornom tekstu
{\TL{Šeol}}, ili
}}{\FQA{podzemlje}}{\FT{, gde prebivaju duše umrlih.}}} zavapih,

\par }{\QB i ti si čuo glas moj.


\par }{\Q \VS{4}Ti si me bacio u dubine,

\par }{\QB u središte mora,

\par }{\Q bujica me opkolila,

\par }{\QB svi talasi tvoji i vrtlozi preplaviše me.


\par }{\Q \VS{5}Pomislih: ’Oteran sam od tvojih očiju,

\par }{\QB no, opet ću sveti Dom tvoj gledati.’


\par }{\Q \VS{6}Vode mi dođoše do grla,

\par }{\QB bezdan me je okružio,

\par }{\QB trave mi se oko glave spletoše,


\par }{\Q \VS{7}spustih se do temelja gorskih,

\par }{\QB zauvek se brave zemaljske sklopiše nada mnom,

\par }{\Q ali ti si podigao iz jame život moj,

\par }{\QB Gospode, Bože moj.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{8}Kad mi život na izmaku beše,

\par }{\QB setih se Gospoda,

\par }{\Q i molitva mi dopre do Gospoda,

\par }{\QB do svetoga Doma tvojega.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{9}Oni što se drže ništavnih idola,

\par }{\QB milost Božiju sebi uskraćuju.


\par }{\Q \VS{10}Glasom hvalospevnim

\par }{\QB žrtvu ću ti prineti,

\par }{\Q što zavetovah, to ću izvršiti.

\par }{\QB Spasenje je od Gospoda!“


\par }{\PP \VS{11}Tada je Gospod zapovedio ribi, te je ona izbacila Jonu na kopno.




\par }\Chap{3}{\SH Pokajanje stanovnika Ninive
\par }
{\PP \VerseOne{1}Reč Gospodnja po drugi put dođe Joni:

\VS{2}„Ustani i idi u Ninivu, taj veliki grad i propovedaj mu ono što ti ja kažem.“


\par }{\PP \VS{3}Jona ustane i ode u Ninivu po reči Gospodnjoj. A Niniva je bila veliki grad pred Bogom, tri dana hoda.

\VS{4}Kad je ušao u grad, Jona je išao samo dan hoda propovedajući: „Još četrdeset dana i Niniva će biti uništena.“

\VS{5}Ninivljani su poverovali Bogu; proglasili su post, pa su se, od najvećeg do najmanjeg, obukli u kostret.


\par }{\PP \VS{6}Kad je vest došla do cara, on je ustao sa svog prestola, skinuo svoje ruho, stavio na sebe kostret i seo u pepeo.

\VS{7}Onda je zapovedio da viču po Ninivi:

\par }{\PMO „Po nalogu cara i njegovih velikaša:

\par }{\BB \par }
{\PM ’Ni čovek ni stoka, bilo krupna ili sitna, ne sme ništa okusiti! Neka ne pasu i ne piju vodu.

\VS{8}Neka se i stoka i ljudi pokriju kostreću, i neka iz sve snage prizivaju Boga. Neka se svako odvrati od svoga zlog puta i od nasilja koje je činio.

\VS{9}Ko zna? Možda će se Bog odvratiti i milostivo odustati od svog ljutog gneva, pa ne izginemo.’“


\par }{\PP \VS{10}Bog je video njihova dela, kako su se odvratili od svojih zlih puteva, pa je odustao od nesreće, koju je rekao da će izvršiti nad njima. I tako je nije izvršio.




\par }\Chap{4}{\SH Jonin gnev i Božija pouka
\par }
{\PP \VerseOne{1}Tada se Jona veoma ozlovoljio i naljutio.

\VS{2}Jona se pomolio Gospodu: „O, Gospode! Nisam li ja baš ovo rekao dok sam bio u svojoj zemlji? Ja sam i pobegao u Tarsis, zato što sam znao da si ti Bog milosrdan i milostiv, spor na srdžbu, bogat milosrđem, i da se sažališ nad nesrećom.

\VS{3}Zato, Gospode, uzmi sada moj život, jer je bolje da umrem nego da živim.“

\VS{4}Gospod reče: „Ljutiš li se s pravom?“


\par }{\PP \VS{5}Jona izađe iz grada i nastani se istočno od grada. Tamo je načinio sebi kolibu i seo u nju, u hlad, da vidi šta će Gospod učiniti s gradom.

\VS{6}A Gospod Bog učini da izraste bršljan nad Jonom, da pruža senku nad njegovom glavom, da okonča njegovu zlovolju. Jona se veoma obradovao zbog bršljana.

\VS{7}Ali sutradan, u zoru, Bog zapovedi crvu da podgrize bršljan, tako da je bršljan uvenuo.

\VS{8}Kad je granulo sunce, Bog je učinio da dune vetar s istoka; sunce je peklo Joninu glavu, pa je smalaksao. Želeći da umre, rekao je: „Bolje da umrem, nego da živim.“


\par }{\PP \VS{9}Bog upita Jonu: „Gneviš li se s pravom zbog bršljana?“ On odgovori: „Da, s pravom sam ljut nasmrt.“

\VS{10}Gospod mu reče: „Tebi je žao bršljana oko koga se nisi trudio, i koga nisi uzgojio; jedne noći je niknuo, a druge noći je uvenuo.

\VS{11}A meni da ne bude žao Ninive, velikog grada u kome ima više od stotinu dvadeset hiljada ljudi, koji ne znaju šta je desno a šta levo, i mnogo stoke?“

\par }