109
Bön mot obarmhärtiga motståndare
1 + För körledaren. En psalm av David.
Min lovsångs Gud,
var inte tyst,
2 + för de öppnar sin gudlösa mun,
sin falska mun mot mig.
De talar mot mig
med lögnaktig tunga.
3 Med hatiska ord
omringar de mig,
de strider mot mig utan orsak.
4 Som svar på min kärlek
anklagar de mig,
men jag ber.
5 + De lönar gott med ont
och min kärlek med hat.
6 + Sätt en gudlös över honom,
låt en åklagare+
stå på hans högra sida.+
7 + När han ställs inför rätta,
låt honom dömas skyldig
och hans bön bli till synd.
8 + Låt hans dagar bli få
och en annan ta över hans ämbete.
9 + Låt hans barn bli faderlösa
och hans hustru änka.
10 + Låt hans barn irra runt och tigga
och söka sitt bröd
långt från sina ödelagda hem.
11 Låt ockraren
få grepp om allt han äger
och främlingar
plundra hans egendom.
12 Låt ingen visa barmhärtighet
mot honom
och ingen förbarma sig
över hans faderlösa.
13 + Låt hans ättlingar bli utrotade
och hans namn utplånat
i nästa släktled.
14 + Låt hans fäders skuld
bli ihågkommen inför Herren
och hans mors synd inte utplånas,
15 + låt dem alltid finnas inför Herren
och låt minnet av dem utrotas
från jorden.
16 Han hade ju ingen tanke
på att vara barmhärtig,
utan jagade den som var svag,
fattig och bedrövad i hjärtat
för att döda honom.
17 Han älskade förbannelse
och den drabbade honom,
han ville inte ha välsignelse
och den flydde från honom.
18 Han bar förbannelse som sin dräkt,
och den trängde in
som vatten i hans inre
och som olja i hans ben.
19 Låt den bli som hans mantel
att svepa sig i,
som ett bälte att ständigt
spänna om sig.
20 Detta är mina anklagares lön
från Herren,
till dem som talar ont mot min själ.
21 + Men du, Herre min Herre,
hjälp mig för ditt namns skull!
Din nåd är god, rädda mig,
22 för jag är svag och fattig,
mitt hjärta är genomborrat
i mitt inre.
23 + Jag försvinner som skuggan
om kvällen,
jag skakas bort som en gräshoppa.
24 Mina knän vacklar av fasta,
min kropp tappar sitt hull.
25 + Jag har blivit till åtlöje för dem,
de ser mig och skakar på huvudet.
26 Hjälp mig, Herre min Gud!
Fräls mig efter din nåd,
27 så att de förstår att det är din hand,
att du, Herre, har gjort det.
28 De förbannar, men du välsignar.
De reser sig men måste skämmas,
och din tjänare gläds.
29 + Låt mina anklagare
bli klädda i vanära
och svepta i sin skam
som i en mantel.
30 + Jag vill tacka Herren
om och om igen med min mun
och prisa honom bland de många,
31 + för han står på den fattiges
högra sida
för att frälsa honom
från dem som dömer hans själ.
+ 109:1 Ps 22:4, 28:1, 83:2, 118:14. + 109:2 Ps 52:4f, 55:22, 120:2, Matt 26:59. + 109:5 Ps 35:12f, 38:21, Joh 10:32, Apg 10:38f. + 109:6 Ps 69:23f, Sak 3:1. + 109:6 en åklagare Hebr. satán (jfr Job 1:6, Sak 3:1, Upp 12:10). + 109:6 Enligt en annan tolkning återges här anklagarnas ord (se vers 2-5). + 109:7 Ps 1:5, Ords 28:9. + 109:8 Ps 55:24, Apg 1:20. + 109:9 5 Mos 28:18f. + 109:10 Job 20:10. + 109:13 Ps 21:11, 37:38, Ords 10:7. + 109:14 2 Mos 20:5. + 109:15 Ps 34:17, 90:8, Jer 16:17. + 109:21 Ps 69:17. + 109:23 Ps 102:12, 144:4. + 109:25 Ps 22:8, Klag 2:15, Matt 27:39. + 109:29 Job 8:22, Ps 6:11, 35:26, 132:18. + 109:30 Ps 22:23, 26:12, 35:18, 40:10f. + 109:31 Ps 16:8, 110:5.