142
Bön i ensamhet och nöd
1 + En vishetspsalm av David. En bön när han var i grottan+.
2 Med hög röst
ropar jag till Herren,
med hög röst
ber jag Herren om nåd.
3 + Jag utgjuter mitt bekymmer
för honom,
berättar om min nöd för honom.
4 + När min ande mattas i mig
är du den som känner min stig.
På vägen där jag går
har de lagt snaror för mig.
5 + Se på min högra sida,
där finns ingen
som känns vid mig.
Jag har ingen tillflykt mer,
ingen som frågar efter min själ.
6 + Jag ropar till dig, Herre,
jag säger: Du är min tillflykt,
min lott i de levandes land.
7 Lyssna till mitt rop,
för jag är i stor nöd.
Rädda mig från mina förföljare,
för de är starkare än jag.
8 + För min själ ut ur fängelset,
så att jag kan prisa ditt namn.
De rättfärdiga ska samlas
omkring mig
när du visar din godhet mot mig.
+ 142:1 1 Sam 22:1, 24:4, Ps 57:1. + 142:1 när han var i grottan på flykt undan kung Saul. Se 1 Sam 22:1 och Ps 57. + 142:3 Ps 62:9. + 142:4 Ps 77:4, 140:6, 141:9, 143:4. + 142:5 Ps 31:12, 38:12, 88:9, 19. + 142:6 Ps 16:5, 27:13, 73:26, 116:9. + 142:8 Ps 25:17, 143:11.