Första Krönikeboken.
14.
Hiram, kungen i Tyrus, skickade sändebud till David med cederträ, murare och timmermän för att bygga ett hus åt honom. 
David förstod att Herren hade befäst honom som kung över Israel, för han hade låtit hans rike bli upphöjt för sitt folk Israels skull. 
David tog sig ännu fler hustrur i Jerusalem, och David blev far till ännu fler söner och döttrar. 
Dessa är namnen på de söner han fick i Jerusalem: Shammua, Shobab, Natan, Salomo, 
Jibhar, Elishua, Elpelet, 
Noga, Nefeg, Jafia, 
Elishama, Beeljada och Elifelet. 
När filisteerna hörde att David hade blivit smord till kung över hela Israel, drog de alla upp för att söka efter David. När David hörde det drog han ut mot dem. 
Filisteerna kom och ryckte in i Refaimdalen. 
David frågade då Gud: ”Ska jag dra upp mot filisteerna? Kommer du då ge dem i min hand?” Herren svarade honom: ”Dra upp. Jag ska ge dem i din hand.” 
De drog upp till Baal-Perasim, och där besegrade David dem. David sade: ”Gud bröt ner mina fiender genom min hand som en flodvåg.” Därav fick platsen namnet Baal-Perasim. 
De lämnade sina gudar där, och David befallde att de skulle brännas upp i eld. 
Men filisteerna ryckte in i dalen igen. 
När David frågade Gud på nytt, svarade Gud honom: ”Du ska inte dra dit upp efter dem. Gå runt dem och anfall dem från det håll där bakaträden står. 
Så snart du hör ljudet av steg i bakaträdens toppar ska du dra ut till strid, för då har Gud dragit ut framför dig för att slå filisteernas här.” 
David gjorde som Gud hade befallt honom. De slog filisteernas här och förföljde dem från Gibeon ända till Gezer. 
Och ryktet om David gick ut i alla länder, och Herren lät fruktan för honom komma över alla folk. 
