\NormalFont\ShortTitle{Галат}

{\MT ПОСЛАННЄ СЬВ. АПОСТОЛА ПАВЛА ДО ГАЛАТ.



\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Павел апостол (не від людей і не через чоловіка, а через Ісуса Христа й Бога Отця, що воскресив Його з мертвих),

\VS{2}і все браттє, що зо мною, церквам Галацьким:

\VS{3}Благодать вам і мир од Бога Отця і від Господа нашого Ісуса Христа,

\VS{4}що віддав себе за гріхи наші, щоб збавити нас від сього віку лукавого, по волї Бога й Отця нашого,

\VS{5}котрому слава на віки вічні. Амінь.

\VS{6}Дивуюсь, що так скоро одвернулись від покликавшого вас благодаттю Христовою на друге благовістє.

\VS{7}Воно то не друге, та є такі, що вами колотять, і хочуть перевернути благовістє Христове.

\VS{8}Та, коли б і ми або ангел з неба проповідував вам більш того, що ми проповідували вам, нехай буде анатема.

\VS{9}Як перше рекли ми, так і тепер глаголю: коли хто благовіствує вам більш того, що ви прийняли, нехай буде анатема.

\VS{10}Бо чи людей я тепер впевняю (шукаю), чи Бога? чи людям шукаю вгодити? Бо коли б я ще людям угождав, то не був би слугою Христовим.

\VS{11}Звіщаю ж вам, браттє, що благовістє, благовіщене від мене, не єсть по чоловіку.

\VS{12}Анї бо від чоловіка не прийняв я його, анї не навчивсь, а через одкриттє Ісуса Христа.

\VS{13}Чували бо про життє моє колись у Жидівстві, що без міри гонив я церкву Божу, та руйнував її,

\VS{14}і передував я в Жидівстві перед многими ровесниками народу мого, будучи аж надто ревнителем отцївських моїх переказів.

\VS{15}Як же зволив Бог, що вибрав мене від утроби матери моєї, і покликав мене благодаттю своєю,

\VS{16}відкрити в менї Сина свого, щоб я благовіствував Його між поганами, то зараз не радивсь я з тїлом і кровю,

\VS{17}анї не вийшов у Єрусалим до тих, що були апостолами перш мене, а пійшов у Аравию, та й знов вернувсь у Дамаск.

\VS{18}Потім через три роки пійшов я в Єрусалим, щоб побачитись із Петром, і пробув у нього пятнайцять день.

\VS{19}Инших же апостолів я не видїв, тільки Якова, брата Господнього.

\VS{20}Що ж пишу до вас, ось вам перед Богом, що не обманюю.

\VS{21}Потім ходив я в сторони Сирські і Киликийські,

\VS{22}був же незнаний лицем церквам Жидівським у Христї,

\VS{23}а тільки чували, що гонивший нас колись тепер благовіствує віру, що колись руйнував,

\VS{24}і прославляли у менї Бога.




\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}Потім, по чотирнайцяти лїтах, пійшов я знов у Єрусалим із Варнавою, взявши з собою й Тита.

\VS{2}А пійшов я по відкриттю, і предложив їм благовістє, котре проповідую між поганами, тільки на самотї, значнїщим, чи не марно я ходжу або ходив.

\VS{3}Та й Тит, що був зо мною, не був, яко Грек, примушений обрізатись.

\VS{4}А лжебратам, що крадькома ввійшли, щоб підгледїти волю нашу, що маємо в Христї Ісусї, щоб нас підневолити,

\VS{5}ми анї на годину не поступились, корючись, щоб істина благовістя пробувала в вас.

\VS{6}Від тих же, що здають ся чим бути (які вони колись були, менї байдуже: Бог не дивить ся на лице чоловіка); ті (кажу), що здають ся (чим бути), на мене нїчого не наложили.

\VS{7}Нї, противно, зрозумівши, що звірено менї благовістє необрізання, яко ж Петрові обрізання:

\VS{8}(хто бо допоміг Петрові до апостольства обрізання, допоміг і менї між поганами;)

\VS{9}і, пізнавши благодать, дану менї, Яков, та Кифа, та Йоан, що здавали ся стовпами, дали правицї менї та Варнаві на товаришуваннє, щоб ми (були) для поган, а вони для обрізання;

\VS{10}тільки щоб ми вбогих памятали, про що й я дбав, щоб се чинити.

\VS{11}Як же прийшов Петр в Антиохию, устав я проти него в вічі, бо заслужив докору.

\VS{12}Перше бо нїм прийшли деякі від Якова, він їв з поганами; як же прийшли, таївсь і відлучавсь, боячись тих, що були з обрізання.

\VS{13}Лицемірили з ним також і инші Жиди, так що й Варнава зведений був лицемірством їх.

\VS{14}Та, як побачив я, що вони неправо ходять по євангелській істинї, то я сказав Петрові перед усїма: коли ти, бувши Жидовином, живеш попоганськи, а не пожидівськи, то на що примушуєш поган жити пожидівськи?

\VS{15}Ми по природї Жиди, а не грішники з поган;

\VS{16}та знаючи, що не оправдуєть ся чоловік дїлами закону, а тільки вірою в Христа Ісуса, і ми увірували в Ісуса Христа, щоб оправдитись вірою в Христа, а не дїлами закону; бо не оправдить ся дїлами закону нїяке тїло.

\VS{17}Коли ж, шукаючи оправдитись у Христї, і самі явились грішниками, то чи Христос не служитель гріху? Нехай не буде!

\VS{18}Бо коли я знов будую, що зруйнував, то переступником себе представляю.

\VS{19}Я бо через закон законові умер, щоб жити Богові.

\VS{20}Я розпятий з Христом; живу ж уже не я, а живе Христос у менї; а що живу тепер у тїлї, то живу вірою в Сина Божого, що полюбив мене і видав себе за мене.

\VS{21}Не відкидаю благодати Божої; коли бо через закон праведність, то Христос марно вмер.




\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}Ой ви безумні Галати! хто вас очарував, щоб ви не корились правдї, (ви) котрим перед очима наперед був прописаний Христос, розпятий між вами?

\VS{2}Про одно се хочу довідатись од вас: Чи дїлами закону прийняли ви Духа, чи, слухаючи, проповіддю віри?

\VS{3}Чи такі ви незмислі, що почавши духом, звершуєте тепер тїлом?

\VS{4}Марно стільки ви терпіли? Коли б тільки марно!

\VS{5}Хто подає вам Духа і робить чудеса між вами, чи дїлами закону, чи проповіддю віри?

\VS{6}Яко ж Авраам вірував у Бога, і полїчено йому за праведність.

\VS{7}Знайте ж, що хто од віри, ті сини Авраамові.

\VS{8}І писаннє знаючи наперед, що Бог вірою оправдує поган, благовістило Авраамові: що в тобі благословлять ся всї народи.

\VS{9}Тим же хто од віри, ті благословенні із вірним Авраамом.

\VS{10}Которі ж од дїл закону, ті під клятьбою; писано бо: Проклят, хто не встоїть у всьому написаному в книзї закону, щоб робити те.

\VS{11}А що нїхто законом не оправдуєть ся перед Богом, се явно, бо праведний вірою жив буде.

\VS{12}Закон же не од віри, та которий чоловік робити ме те, жити ме в тому.

\VS{13}Христос викупив нас од клятьби закону, ставшись за нас клятьбою, (писано бо: Проклят всяк, хто висить на дереві,)

\VS{14}щоб на поган благословеннє Авраамове прийшло в Христї Ісусї, щоб обітуваннє Духа прийняли ми через віру.

\VS{15}Браттє, по чоловічи глаголю; одначе чоловічого закону ствердженого нїхто не відкидає, анї додає до него.

\VS{16}Авраамові ж виречені обітування і насїнню його. Не сказано: І насїнням, яко про многі, а яко про одно: І насїнню твоєму, що єсть Христос.

\VS{17}Оце ж глаголю, що завіту перше ствердженого від Бога про Христа, закон, що постав чотириста й трийцять лїт потім, не нехтує, так щоб обернути в нїщо обітуваннє.

\VS{18}Бо коли від закону наслїддє, то вже не від обітування; Аврааму ж обітуваннєм дарував Бог.

\VS{19}Що ж тодї закон? Задля переступів додано його, доки прийде насїннє, котрому обітувано; (і був він) уряджений через ангелів рукою посередника.

\VS{20}Посередник же не єсть (посередник) одного, а Бог один.

\VS{21}То хиба закон проти обітувань Божих? Нехай не буде! Бо коли б дано закон, що міг би оживляти, то справдї від закону була б праведність.

\VS{22}Нї, зачинило писаннє усе під гріхом, щоб обітуваннє од віри Ісус-Христової дане було віруючим.

\VS{23}Перше ж приходу віри, під законом стережено нас зачинених на віру, що мала відкритись.

\VS{24}Тим же закон був нам учителем, (щоб привести нас) до Христа, щоб вірою нам оправдитись.

\VS{25}Як же прийшла віра, то вже ми не під учителем.

\VS{26}Усї бо ви сини Божі вірою в Ісуса Христа.

\VS{27}Скільки бо вас у Христа хрестилось, у Христа одягли ся.

\VS{28}Нема Жидовина, нї Грека; нема невільника, нї вільного; нема мужеського полу, нї женського: усї бо ви одно, в Христї Ісусї.

\VS{29}Коли ж ви Христові, то ви насїннє Авраамове, і по обітованню наслїдники.




\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}Глаголю ж: Доки наслїдник малолїток, доти не відрізняєть ся від слуги, хоч він і пан усього,

\VS{2}а єсть під опікунами та доморядниками аж до нароку отця.

\VS{3}Так же й ми, як були малолїтками, були підневолені первотинами сьвіта.

\VS{4}Як же прийшла повня часу, послав Бог Сина свого, що родивсь від жени і був під законом,

\VS{5}щоб викупив тих, що під законом, щоб ми прийняли всиновленнє.

\VS{6}А що ви сини, то послав Бог Духа Сина свого в серця ваші, що покликує: Авва, Отче!

\VS{7}Тим же вже більш не невільник єси, а син; коли ж син, то й наслїдник Божий через Христа.

\VS{8}Тільки ж тодї, не знаючи Бога, служили ви тим, що не по природї були богами.

\VS{9}Тепер же, знаючи Бога, більше ж будучи познані від Бога, як вертаєтесь до немочних та мізерних первотин, котрим знов наново служити хочете?

\VS{10}Ви вважаєте на днї, місяцї, пори й лїта.

\VS{11}Боюсь за вас, що може марно працював коло вас.

\VS{12}Будьте, браттє, благаю вас, як і я: бо й я (такий), як ви. Нїчим ви мене не скривдили.

\VS{13}Ви ж знаєте, що я у немощі тїла благовістив вам перше.

\VS{14}І не погордували ви спокусою, що була в тїлї моїм, анї відопхнули, а як ангела Божого прийняли мене, як Христа Ісуса.

\VS{15}Яке ж то було блаженство ваше! Сьвідкую бо вам, що коли б можна, ви б тодї, вирвавши очі свої, оддали менї.

\VS{16}То чи вже став я ворогом вам, говорячи вам правду?

\VS{17}Ревнують про вас не добре, а хочуть відлучити вас, щоб ви про них ревнували.

\VS{18}Добре ж ревнувати всякого часу в доброму, тай не тільки, як я приходжу до вас.

\VS{19}Дїточки мої, (ви,) котрими знов мучусь (перед родинами), доки Христос вʼобразить ся у вас,

\VS{20}хотїв би я бути у вас сьогоднї і змінити голос мій: бо я в непевности про вас.

\VS{21}Скажіть менї, ви, що хочете бути під законом: хиба ви закону не слухаєте?

\VS{22}Писано бо, що Авраам мав два сини, одного від невольницї, а одного од вільної.

\VS{23}Та що був од невольницї, родивсь по тїлу, а що од вільної, по обітницї.

\VS{24}Се ж иносказаннє; се бо два завіти: один з гори Синая, що родить у неволю, котра єсть Агара.

\VS{25}Бо Агара, се Синай, гора в Аравиї, прикладаєть ся ж до теперішнього Єрусалиму, і служить з дїтьми своїми.

\VS{26}А вишнїй Єрусалим вільний; він мати всїм нам.

\VS{27}Писано бо: Звеселись, неплідна, що не роджаєш; гукай та покликуй, ти, що не мучилась; бо в одинокої багато дїтей, більш нїж у тієї, що має чоловіка.

\VS{28}Ми ж, браттє, по Ісааку дїти обітування.

\VS{29}Та, як тодї, хто родивсь по тїлу, гонив того, хто по духу, так і тепер.

\VS{30}Тільки ж бо що глаголе писаннє? Вижени невільницю й сина її, не має бо наслїдувати син невільницї з сином вільної.

\VS{31}Оце ж, браттє, ми не дїти невільницї, а вільної.




\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}У волї ж оце, котрою Христос визволив нас, стійте, і під ярмо неволї знов не піддавайтесь.

\VS{2}Ось я Павел глаголю вам, що коли ви обрізуєтесь, Христос вам нїчого не поможе.

\VS{3}Сьвідкую ж знов кожному чоловіку обрізаному, що винен увесь закон чинити.

\VS{4}Обернулись ви в нїщо (одійшовши) від Христа; (ви,) що оправдуєтесь законом, од благодати відпали.

\VS{5}Ми бо духом од віри надїї праведности ждемо.

\VS{6}Бо в Христї Ісусї нї обрізаннє нїчого не може, нї необрізаннє, а віра, любовю сильна.

\VS{7}Ви бігли добре. Хто заборонив вам коритись правдї?

\VS{8}Сей перекір не від того (приходить), хто покликав вас.

\VS{9}Трошки квасу все місиво квасить.

\VS{10}Покладаюсь на вас у Господї, що не думати мете нїчого иншого, а хто колотить вами, понесе свій осуд, хто б він нї був.

\VS{11}Я ж, браттє, коли ще проповідую обрізаннє, то чого ще гонять мене? Тодї обернеть ся в нїщо поблазнь хреста.

\VS{12}Ой коли б відсїчено тих, що колотять вами!

\VS{13}Ви бо, браттє, покликані на волю; тільки щоб воля ваша не була причиною (до гріха) тїлу; а любовю служіть один одному.

\VS{14}Увесь бо закон в одному слові сповняєть ся: Люби ближнього твого, як себе самого.

\VS{15}Коли ж ви гризете й заїдаєте один одного, то гледїть, щоб не були пожерті один від одного.

\VS{16}Глаголю ж: Духом ходїть, і хотїння тїлесного не звершуйте.

\VS{17}Бо тїло бажає (того що) проти духа, а дух, (що) проти тїла; се ж одно другому противить ся, щоб не, що хочете, те робили.

\VS{18}Коли ж водитесь духом, то ви не під законом.

\VS{19}Явні ж дїла тїлесні; оце вони: перелюб, блуд, нечистота, розпуст,

\VS{20}ідолослуженнє, чаруваннє, ворогуваннє, свари, ненависть, гнїв, суперечки, незгода, єресї,

\VS{21}зависть, убийство, пянство, бенкети й таке инше. Се наперед глаголю вам, яко ж і наперед глаголав, що хто таке робить, ті царства Божого не наслїдять.

\VS{22}А овощ духа: любов, радощі, мир, довготерпіннє, добрість, милосердє, віра,

\VS{23}тихість, вдержливість. На таких нема закону.

\VS{24}А которі Христові, ті розпяли тїло з страстьми і хотїннєм.

\VS{25}Коли духом живемо, духом і ходїмо.

\VS{26}Не буваймо марнославні, один одного роздражнюючи і один одному завидуючи.




\par }\Chap{6}{\PP \VerseOne{1}Браттє, хоч і впаде чоловік у яке прогрішеннє, ви, духовні, направляйте такого духом тихости, доглядаючи себе, щоб і тобі не бути спокушеним.

\VS{2}Один одного тягарі носїть, і так сповняйте закон Христів.

\VS{3}Коли бо хто думає, що він що єсть, бувши нїчим, сам себе обманює.

\VS{4}Дїло ж своє нехай випробовує кожен, тодї хвалу в собі мати ме, а не в иншому.

\VS{5}Кожен бо свій тягар нести ме.

\VS{6}Нехай же дїлить ся той, хто учить ся слова, з тим, хто навчає всього доброго.

\VS{7}Не обманюйте себе: З Бога насьміятись не можна; що бо чоловік сїє, те й жати ме.

\VS{8}Бо хто сїє тїлу своєму, од тїла жати ме зотлїннє; а хто сїє духу, од духа пожне життє вічнє.

\VS{9}Добре ж роблячи, не вниваймо, свого бо часу своє жати мем, не ослабіваючи.

\VS{10}Тим же оце, доки час маємо, робімо добро всїм, а найбільш товаришам по вірі.

\VS{11}Бачите, який великий лист написав я вам своєю рукою.

\VS{12}Которі хочуть хвалитись по тїлу, ті примушують вас обрізуватись, тільки щоб за хрест Христів гонимим їм не бути.

\VS{13}Бо і ті, що обрізались, і самі закону не додержують, а хочуть, щоб ви обрізувались, аби в вашому тїлї хвалитись.

\VS{14}Мене ж не доведи (Боже) хвалитись (чим небудь) тільки хрестом Господа нашого Ісуса Христа, котрим менї сьвіт розпято, а я сьвітові.

\VS{15}У Христї бо Ісусї нї обрізаннє нїчого не може, нї необрізаннє, а нове створіннє.

\VS{16}І которі по правилу сьому живуть, мир на них і милость і на Ізраїлї Божому.

\VS{17}На останок, нехай нїхто не завдає менї журби; бо я рани Господа Ісуса на тїлї моїм ношу.

\VS{18}Благодать Господа нашого Ісуса Христа з духом вашим, браттє. Амінь.


\par }{\SH До Галат писано з Риму.\par }
