\NormalFont\ShortTitle{ЄВАНГЕЛИЯ ВІД СЬВ. ЛУКИ}

{\MT ЄВАНГЕЛИЯ ВІД СЬВ. ЛУКИ.



\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Яко ж бо многі заходились споряджувати повість про добре знані нам речі,

\VS{2}як передали нам ті, що з почину були самовидцями й слугами слова;

\VS{3}то здалось і менї гаразд, довідавшись од почину про все пильно, поряду тобі написати, високоповажний Теофиле,

\VS{4}щоб знав певноту того, чого тебе навчено.

\VS{5}Був за Ірода, царя Юдейського, один сьвященик, на ймя Захарія, з черги Авиїної, а жінка його з дочок Ааронових, а ймя її Єлисавета.

\VS{6}Були ж праведні обоє перед Богом, ходячи у всїх заповідях та наказах Господнїх безпорочні.

\VS{7}І не було в них дитини: бо Єлисавета була неплідна, й обоє постарілись у днях своїх.

\VS{8}Стало ся ж, як служив він порядком черги своєї перед Богом,

\VS{9}то, звичаєм сьвященства, довелось йому кадити, увійшовши в церкву Господню.

\VS{10}А все множество народу молилось ізнадвору під час кадження.

\VS{11}Явив ся ж йому ангел Господень, стоячи правобіч жертівнї кадильної.

\VS{12}І вжахнув ся Захарія побачивши, і страх обняв його.

\VS{13}Рече ж до него ангел: Не лякай ся, Захаріє: бо вислухана молитва твоя, і жінка твоя Єлисавета вродить сина тобі, й даси ймя йому Йоан.

\VS{14}І буде радість тобі й веселість; і многі різдвом його радувати муть ся.

\VS{15}Буде бо великий перед Господем, і вина нї міцного напитку не пити ме; й Духом сьвятим сповнить ся ще з утроби матери своєї.

\VS{16}І многих синів Ізраїлевих наверне до Господа Бога їх.

\VS{17}І йти ме він перед Ним духом і силою Ілиї, щоб навернути серця батьків до дїтей, і неслухняних до мудрости праведних, приготовити Господеві людей готових.

\VS{18}І рече Захарія до ангела: По чім же знати му се? я бо старий, і жінка моя ізстарілась у днях своїх.

\VS{19}І озвавшись ангел, рече йому: Я Гавриїл, що стою перед Господем; і послано мене промовити до тебе та сповістити тебе про се.

\VS{20}І ось замовкнеш і не зможеш говорити, аж по день, коли станеть ся се, за те що не поняв віри словам моїм, котрі справдять ся пори своєї.

\VS{21}І ждав народ Захарії, і дивував ся, що барить ся він у церкві.

\VS{22}Вийшовши ж він, не зміг промовити до них; і постерегли вони, що видїннє бачив у церкві; бо він кивав до них, і зоставсь нїмий.

\VS{23}І сталось, як сповнились днї служення його, пійшов до господи своєї.

\VS{24}Після ж тих днїв зачала Єлисавета, жінка його, й таїлась пять місяцїв, говорячи:

\VS{25}Що так менї дав Господь у ті днї, як зглянув ся, зняти з мене докір між людьми.

\VS{26}Місяця ж шестого післав Бог ангела Гавриїла в город Галилейський, званий Назарет,

\VS{27}до дїви, зарученої чоловікові, на ймя Йосифові, з дому Давидового; а ймя дїви Мария.

\VS{28}І прийшовши ангел до неї, рече: Радуй ся, благодатная, Господь з тобою; благословенна єси між женами.

\VS{29}Вона ж, побачивши його, вжахнулась словами його, та й подумала, що б се було за витаннє таке.

\VS{30}І рече ангел їй: Не лякай ся, Мариє: знайшла бо єси ласку в Бога.

\VS{31}І ось зачнеш ти в утробі твоїй, і вродиш Сина, й наречеш імя Йому Ісус.

\VS{32}Сей буде великий, і Сином Вишнього звати меть ся, і дасть Йому Господь Бог престол Давида, отця Його:

\VS{33}і царювати ме Він над домом Якововим по віки, й царству Його не буде кінця.

\VS{34}Рече ж Мария до ангела: Як буде се, коли чоловіка не знаю?

\VS{35}І озвавшись ангел, рече їй: Дух сьвятий найде на тебе, й сила Вишнього отїнить тебе; тим і, що вродить ся сьвяте, звати меть ся Сином Божим.

\VS{36}І ось Єлисавета, родичка твоя, вона також зачала сина в старостї своїй, і се шестий місяць їй, званій неплідною.

\VS{37}Бо не буде неможливе у Бога всяке слово.

\VS{38}Рече ж Мария: Се рабиня Господня: нехай станеть ся менї по слову твоєму. І пійшов від неї ангел.

\VS{39}Уставши ж Мария тими днями, пійшла швидко в підгіррє, у город Юдин;

\VS{40}і ввійшла в господу Захаріїну, і виталась із Єлисаветою.

\VS{41}І сталось, як почула Єлисавета витаннє Мариїне, кинулась дитина в утробі її; і сповнилась Єлисавета Духом сьвятим,

\VS{42}і промовила голосом великим, і рече: Благословенна єси між женами, й благословенний плід утроби твоєї.

\VS{43}І звідкіля менї се, що прийшла мати Господа мого до мене?

\VS{44}Ось бо, як дійшов голос витання твого до ушей моїх, кинулась з радости дитина в утробі моїй.

\VS{45}І благословенна, що увірувала, бо сповнить ся, що сказано їй від Господа.

\VS{46}І рече Мария: Величає душа моя Господа,

\VS{47}і зрадував ся дух мій у Бозї Спасї моїм,

\VS{48}що споглянув на смиреннє слуги своєї: ось бо від нинї блаженною звати муть мене всї роди:

\VS{49}бо зробив менї велике Сильний; і сьвяте імя Його.

\VS{50}І милость Його від роду до роду на боячих ся Його.

\VS{51}Зробив силу рукою своєю; розсипав гордих у думках сердець їх;

\VS{52}поскидав потужних з престолів, і підняв угору смиренних;

\VS{53}голодних сповнив добром, а багатих одіслав упорожнї;

\VS{54}прийняв Ізраїля, слугу свого, на спомин милости,

\VS{55}(як промовив до батьків наших) Авраамові й насїнню його по віки.

\VS{56}Пробувала ж Мария з нею місяцїв зо три, та й вернулась до домівки своєї.

\VS{57}Єлисаветї ж сповнив ся час родити, й вродила вона сина.

\VS{58}І чули сусїде її і родина її, що Господь показав велику милость свою до неї, і радувались із нею.

\VS{59}І сталось, восьмого дня прийшли обрізати хлопятко, і хотїли назвати його ймям батька його, Захарією.

\VS{60}І озвавшись мати його, каже: Нї, а нехай назветь ся Йоаном.

\VS{61}І казали до неї: Що нїкого нема в родинї твоїй, щоб звав ся імям сим.

\VS{62}Кивали ж батькові його, як схотїв би назвати його.

\VS{63}І, попросивши таблицї, написав слова: Йоан буде ймя йому. І дивувались усї.

\VS{64}Відкрили ся ж уста його зараз, і язик його, й заговорив, прославляючи Бога.

\VS{65}І був на всїх страх, що жили кругом них; і по всьому підгіррю Юдейському пронеслись усї слова ті.

\VS{66}І положили всї, хто чув, у серцї своїм, кажучи: Що ж то за дитина се буде! І рука Господня була з ним.

\VS{67}І Захарія, батько його, сповнив ся Духом сьвятим, і прорік, глаголючи:

\VS{68}Благословен Господь Бог Ізраїлїв, що одвідав і зробив ізбавленнє народові своєму,

\VS{69}і підняв ріг спасення нам у дому Давида, слуги свого,

\VS{70}(як промовляв устами сьвятих од віку пророків своїх,)

\VS{71}спасеннє од ворогів наших і з руки всїх ненавидників наших,

\VS{72}щоб зробити милость отцям нашим, і спогадати завіт свій сьвятий,

\VS{73}клятьбу, що кляв ся перед Авраамом, отцем нашим,

\VS{74}та що дасть нам без страху, з рук ворогів наших визволившись,

\VS{75}служити Йому в сьвятостї та праведностї перед Ним, по всї днї життя нашого.

\VS{76}А ти, дитино, пророком Вишнього звати меш ся: ходити меш бо перед лицем Господнїм, готовити дороги Його;

\VS{77}щоб давати знаннє спасення народові Його в оставленню гріхів їх,

\VS{78}по благій милостї Бога нашого, в котрій одвідав нас Схід з висоти,

\VS{79}щоб засияв сидячим у темряві і тїнї смертнїй, щоб направити ноги наші на дорогу впокою.

\VS{80}Хлопятко ж росло та міцнїло духом, і пробувало в пустинї аж до дня явлення свого перед Ізраїлем.




\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}Стало ся ж тими днями, вийшло повелїннє від кесаря Августа переписати всю вселенну.

\VS{2}Ся перепись була перва за правлення Киринея в Сириї.

\VS{3}Ійшли всї вписуватись, кожен у свій город.

\VS{4}Пійшов же й Йосиф із Галилеї, з города Назарета, в Юдею, в город Давидів, що зветь ся Витлеєм: (був бо він з дому й роду Давидового)

\VS{5}вписатись із Мариєю, зарученою йому жінкою, що була тяжка.

\VS{6}Стало ж ся, як були вони там, сповнились днї родити їй.

\VS{7}І вродила Сина свого перворідня, і сповила Його, й положила Його в ясла, бо не було їм місця в гостинницї.

\VS{8}І були пастухи в сторонї тій, що ночлїгували та стерегли сторожею в ночі отари своєї.

\VS{9}І ось ангел Господень став коло них, і слава Господня осияла їх; і полякались страхом великим.

\VS{10}І рече їм ангел: Не бійтесь, ось бо благовіщу вам радість велику, що буде всїм людям.

\VS{11}Бо народивсь вам сьогоднї Спас, що єсть Христос Господь, у городї Давидовому.

\VS{12}І се вам ознака: Знайдете дитинку сповиту, лежачу в яслах.

\VS{13}І зараз явилось із ангелом множество воїнства небесного, хвалячи Бога й глаголючи:

\VS{14}Слава на вишинах Богу, а на землї впокій, між людьми благоволеннє.

\VS{15}І сталось, як пійшли від них на небо ангели, пастухи казали один до одного: Ходїмо ж аж у Витлеєм, та побачимо слово се, що сталось, що Господь обявив нам.

\VS{16}І пійшли з поспіхом, та й знайшли Марию і Йосифа, й дитинку лежачу в яслах.

\VS{17}І побачивши, обявили слово, сказане їм про хлопятко се.

\VS{18}І всї, слухаючи, дивувались тим, що розказували пастухи перед ними.

\VS{19}Мария ж ховала всї слова сї, роздумуючи в серцї своїм.

\VS{20}І вернулись пастухи, прославляючи та хвалячи Бога за все, що чули й бачили, як казано до них.

\VS{21}І як сповнилось вісїм днїв, щоб обрізати хлопятко, наречено Йому імя Ісус, наречене від ангела, перш нїж зачавсь Він в утробі.

\VS{22}І, як сповнились днї очищення її по закону Мойсейовому, понесли Його в Єрусалим, поставити перед Господом,

\VS{23}як написано в законї Господньому: Що всяке мужеське, відчинивши утробу, сьвяте Господеві звати меть ся;

\VS{24}і принесли жертву, по сказаному в законї Господньому: Пару горлиць або двоє голубенят.

\VS{25}І ось був чоловік у Єрусалимі на ймя Симеон; і чоловік сей праведний та побожний сподївавсь потїхи Ізраїлеві; й Дух сьвятий був на йому.

\VS{26}І було йому сповіщено від Духа сьвятого, що не бачити ме він смерти, перш нїж побачить Христа Господнього.

\VS{27}І прийшов він Духом у церкву; й, як принесли батько-мати хлопятко Ісуса, щоб зробити їм, що треба, по звичаю законному для Него,

\VS{28}узяв він Його на руки свої, і благословив Бога, і сказав:

\VS{29}Нинї відпускаєш раба твого, Владико, по глаголу твоєму, з упокоєм:

\VS{30}бо видїли очі мої спасеннє твоє,

\VS{31}що приготовив єси перед лицем усїх людей,

\VS{32}сьвітло на одкриттє поганам, і славу народа Твого Ізраїля.

\VS{33}І дивувавсь Йосиф і мати Його тим, що сказано про Него.

\VS{34}І благословив їх Симеон, і рече до Мариї, матери Його: Ось Сей лежить на паданнє і вставаннє многих в Ізраїлї і на ознаку, проти котрої говорити муть,

\VS{35}(і тобі самій перейде душу меч,) щоб відкрились многих сердець думки.

\VS{36}І була Анна пророчиця, дочка Фануїлова, з роду Асирового; ся зістарілась у днях многих, живши з чоловіком сїм років од дївування свого;

\VS{37}і ся вдова до восьмидесяти й чотирох років, що не відходила від церкви, постом та молитвою служила ніч і день.

\VS{38}І вона тієї ж години прийшовши, оддала хвалу Господеві, й говорила про Него всїм, що сподївали ся збавлення в Єрусалимі.

\VS{39}І, як скінчили все по закону Господньому, вернулись у Галилею, у город свій Назарет.

\VS{40}Хлопятко ж росло й міцнїло духом, сповняючись премудростю; і благодать Божа була на Ньому.

\VS{41}І ходили батько-мати Його щороку в Єрусалим у сьвято пасхи.

\VS{42}І як було Йому дванайцять років, пійшли вони в Єрусалим сьвятковим звичаєм,

\VS{43}і, сповнивши днї, як вертались, зостав ся хлопчик Ісус у Єрусалимі; й не знав Йосиф і мати Його,

\VS{44}а думаючи, що Він між товариством, увійшли на день ходи; й шукали Його між родиною та знакомими.

\VS{45}І, не знайшовши Його, вернулись у Єрусалим, шукаючи Його.

\VS{46}І сталось, через три днї знайшли Його в церкві, сидячого серед учителїв, і слухаючого їх, і питаючого.

\VS{47}Дивували ся ж усї, хто слухав Його, розумом і відповідями Його.

\VS{48}І, побачивши Його, здивувались вони, й сказала мати Його до Него: Дитино, що се зробив єси з нами? ось батько Твій і я, болїючи, шукали Тебе.

\VS{49}І рече Він до них:
{\WJ{Чого ж шукали мене? хиба ж не знали, що в тому, що єсть Отця мого, треба бути менї?}}

\VS{50}Та й вони не зрозуміли слова, що промовив їм.

\VS{51}І пійшов з ними, й прийшов у Назарет, і був слухняний їм; і мати Його ховала всї слова тиї в серцї своїм.

\VS{52}І виростав Ісус премудростю й станом, у ласцї в Бога і в людей.




\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}У пятнайцятий же рік правлення Тиверия кесаря, як був ігемоном Понтийський Пилат в Юдеї, а четверовластником у Галилеї Ірод, Филип же, брат його, четверовластником в Ітуреї і Трахонській землї, а Лисаний четверовластником в Авилинї,

\VS{2}за архиєреїв Анни та Каяфи, стало ся слово Боже до Йоана, Захаріїного сина, у пустинї.

\VS{3}І ходив він по всїй околицї Йорданській, проповідуючи хрещеннє покаяння на прощеннє гріхів,

\VS{4}як писано в книзї словес Ісаїї пророка, глаголючого: Голос покликуючого в пустинї: Приготовте дорогу Господню, правими робіть стежки Його.

\VS{5}Всяка долина нехай заповнить ся, і всяка гора і горб принизить ся, і крива нехай буде права, й груднисті нехай будуть дорогами рівними;

\VS{6}і побачить усяке тїло спасеннє Боже.

\VS{7}Говорив тодї до людей, що вийшли охреститись від него: Кодло гадюче, хто остеріг вас, щоб утїкали від настигаючого гнїва?

\VS{8}Принесїть же овощ достойний покаяння, і не починайте казати самі собі: В нас отець Авраам; глаголю бо вам: Що зможе Бог з каміння сього підняти дїтей Авраамові.

\VS{9}Вже ж і сокира коло кореня дерева лежить; тим кожне дерево, що не дає доброго овощу, зрубують та й в огонь кидають.

\VS{10}І питав його народ, кажучи: Що ж оце робити мем?

\VS{11}Озвав ся ж і каже їм: Хто має дві одежинї, нехай надїлить немаючого; й хто має харч, нехай так само робить.

\VS{12}Прийшли ж і митники хреститись, і промовили до него: Учителю, що нам робити?

\VS{13}Він же каже до них: Нїчого більш над те, що звелено вам, не вимагайте.

\VS{14}Питали ж його й воїни, кажучи: А нам що робити? І рече до них: Нїкому не робіть насилля, анї обвинувачуйте криво, і вдовольняйтесь платою вашою.

\VS{15}Як же були в непевностї люде, і всї говорили в серцї своїм про Йоана, чи не Христос він,

\VS{16}озвавсь Йоан до всїх, глаголючи: Я водою хрещу вас; ійде ж потужнїщий від мене, котрому недостоєн я розвязати ременя обувя Його: Той хрестити ме вас Духом сьвятим і огнем;

\VS{17}котрого лопата в руцї Його, й перечистить тік свій, і збере пшеницю в клуню свою, а полову спалить огнем невгасаючим.

\VS{18}І багато иншого, навчаючи, благовіствував людям.

\VS{19}Ірод же четверовластник, докорений від него за Іродияду, жінку Филипа, брата свого, і за все, що коїв лихого Ірод,

\VS{20}додав ще й се до всього, й запер Йоана в темницї.

\VS{21}Стало ж ся, як хрестились усї люде й Ісус хрестив ся та молив ся, відчинилось небо,

\VS{22}і злинув Дух сьвятий, у тїлесному видї, як голуб, на Него, й голос із неба роздав ся, глаголючи: Ти єси Син мій любий, тебе вподобав я.

\VS{23}А тому Ісусові починав ся мало не трийцятий рік, і був Він, як думали, син Йосифів, Ілиїв,

\VS{24}Маттатів, Левиїн, Мелхиїн, Янаїв, Йосифів,

\VS{25}Мататіїв, Амосів, Наумів, Єслимів, Наггеїв,

\VS{26}Маатів, Мататиїв, Семеїв, Йосифів, Юдин,

\VS{27}Йоананів, Рисаїв, Зоровавелів, Салатіїлів, Нириїв,

\VS{28}Мелхиїв, Адиїв, Косамів, Єлмодамів, Ирів,

\VS{29}Йосиїв, Єлиєзерів, Йоримів, Маттатів, Левиїн,

\VS{30}Симеонів, Юдин, Йосифів, Йонанів, Єлиякимів,

\VS{31}Мелеаїв, Маінанів, Мататаїв, Натанів, Давидів,

\VS{32}Єсеїв, Овидів, Воозів, Салмонів, Насонів,

\VS{33}Аминадавів, Арамів, Єсромів, Фаресів, Юдин,

\VS{34}Яковів, Ісааків, Авраамів, Тарин, Нахорів,

\VS{35}Сарухів, Рахавів, Фалеків, Єверів, Салин,

\VS{36}Каінанів, Арфаксадів, Симів, Ноїв, Ламехів,

\VS{37}Матусалів, Єнохів, Яредів, Малелейлів, Кайнанів,

\VS{38}Єносів, Ситів, Адамів, Божий.




\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}Ісус же, Духа сьвятого повний, вернувсь од Йордану, і був ведений Духом у пустиню,

\VS{2}і сорок днїв спокушуваний від диявола. І не їв нічого днїв тих, а як скінчились вони, опісля зголоднїв.

\VS{3}І каже Йому диявол: Коли ти Син Божий, скажи каменеві сьому, щоб став ся хлїбом.

\VS{4}І озвавсь Ісус до него, глаголючи:
{\WJ{Писано, що не хлїбом самим жити ме чоловік, а кожним словом Божим.}}

\VS{5}І вивівши Його диявол на гору високу, показав Йому всї царства вселенної в одну хвилину.

\VS{6}І каже Йому диявол: Тобі дам власть оцю всю і славу їх, бо менї передано, й кому я схочу, дам її.

\VS{7}Ти ж коли поклониш ся передо мною, буде твоє все.

\VS{8}І, озвавшись до него, рече Ісус:
{\WJ{Геть від мене, сатано, писано бо: Кланяти меш ся Господеві Богу твоєму, й Йому одному служити меш.}}

\VS{9}І повів він Його в Єрусалим, і поставив Його на крилї церковньому, й каже Йому: Коли ти Син Божий, кинь ся звідсїля вниз:

\VS{10}писано бо: Що ангелам своїм накаже про Тебе, оберегати Тебе,

\VS{11}і що на руках підіймуть Тебе, щоб инколи не вдаривсь об камінь ногою Твоєю.

\VS{12}І озвавшись рече йому Ісус:
{\WJ{Що сказано: Не будеш спокушувати Господа Бога твого.}}

\VS{13}І скінчивши всї спокуси, диявол одійшов од Него до часу.

\VS{14}І вернувсь Ісус у силї Духа в Галилею; і поголос розійшов ся по всїй околицї про Него,

\VS{15}І навчав Він по школах їх, славлений од усїх.

\VS{16}І прийшов у Назарет, де був зрощений, і прийшов звичаєм своїм, субітнього дня в школу, і став читати.

\VS{17}І подано Йому книгу Ісаїї пророка. І, розгорнувши книгу, знайшов місце, де було написано:

\VS{18}{\WJ{Дух Господень на менї, котрого ради намастив мене; благовістити вбогим післав мене, сцїляти розбитих серцем, проповідувати полонянам визвіл і слїпим прозріннє, випускати замучених на волю,}}

\VS{19}{\WJ{проповідувати рік Господень приятний.}}

\VS{20}І, згорнувши книгу, віддав слузї, та й сїв. І очі всїх у школї були звернені на Него.

\VS{21}Почав же глаголати до них:
{\WJ{Що сьогоднї справдилось писаннє се в ушах ваших.}}

\VS{22}І всї сьвідкували Йому, й дивувались благодатнїми словами, виходячими з уст Його. І казали: Хиба сей не син Йосифів?

\VS{23}І рече до них:
{\WJ{Певно скажете менї приповість оцю: Лїкарю, вилїчи себе самого; про що ми чули, що сталось у Капернаумі, зроби й тут у своїй країнї.}}

\VS{24}Рече ж:
{\WJ{Істино глаголю вам: Що нї один пророк не єсть приятен в отчинї своїй.}}

\VS{25}{\WJ{По правдї ж глаголю вам: Багато вдовиць було за днїв Ілиї в Ізраїлї, як зачинилось небо на три роки й шість місяцїв, і голоднеча велика стала по всїй землї;}}

\VS{26}{\WJ{та й до жодної з них не послано Ілиї, тільки в Сарепту Сидонську до жінки вдовицї.}}

\VS{27}{\WJ{І багато прокаженних було за Єлисея пророка в Ізраїлї, та й жоден з них не очистивсь, тільки Неєман Сириянин.}}

\VS{28}І сповнились усї лютостю в школї, почувши се,

\VS{29}і вставши вигнали Його геть із города, і випровадили Його аж на верх гори, на котрій город їх збудовано, щоб скинути Його.

\VS{30}Він же, пройшовши серед них, пійшов,

\VS{31}і прийшов у Капернаум, город Галилейський, і навчав їх по суботам.

\VS{32}І дивувались вони наукою Його, бо з властю було слово Його.

\VS{33}І був у школї чоловїк, маючи духа нечистого, й кричав голосом великим,

\VS{34}кажучи: Остав; що нам і Тобі, Ісусе Назарянине? чи прийшов єси вигубити нас? Я знаю Тебе, хто єси: Сьвятий Божий.

\VS{35}І погрозив йому Ісус, глаголючи:
{\WJ{Мовчи й вийди з него.}} І кинувши ним диявол на середину, вийшов з него, нїчого не зашкодивши йому.

\VS{36}І обняв страх усїх, і говорили один до одного, кажучи: Що се за слово, що властю і силою повелїває нечистим духам, і виходять?

\VS{37}І розійшов ся поголос про Него скрізь по всїй околицї.

\VS{38}Уставши ж Він із школи, ввійшов у господу Симонову. Тещу ж Симонову схопила пропасниця велика, й благали Його за неї.

\VS{39}І, ставши над нею, погрозив пропасницї, і покинула її; зараз же уставши, послугувала їм.

\VS{40}Як же заходило сонце, всї, в кого були недужі на всякі недуги, приводили їх до Него; Він же, на кожного з них руки складаючи, сцїляв їх.

\VS{41}Виходили ж і біси з многих, і кричали, кажучи: Що Ти єси Христос, Син Божий. І грозячи, не давав їм говорити, бо вони знали, що Він Христос.

\VS{42}Як же настав день, вийшовши пійшов у пусте місце; й люде шукали Його, й прийшли до Него, й вдержували Його, щоб не йшов від них.

\VS{43}Він же рече до них:
{\WJ{Що й иншим городам благовістити менї треба царство Боже; бо на се я посланий.}}

\VS{44}І проповідував по школах Галилейських.




\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}І сталось, як народ товпивсь до Него слухати слово Боже, Він стояв коло озера Генисарецького.

\VS{2}І побачив два човни, що стояли край озера, рибалки ж, одійшовши від них, полоскали неводи.

\VS{3}Ввійшовши ж ув один з човнів, що був Симонів, просив його від землї відчалити трохи. І сївши, навчав народ із човна.

\VS{4}Як же перестав глаголати, рече до Симона:
{\WJ{Поступи на глибінь, та закиньте неводи ваші на ловитву.}}

\VS{5}І озвавшись Симон, каже Йому: Наставниче, всю ніч трудившись, нїчого не піймали ми; тільки ж, по слову Твоєму, закину невода.

\VS{6}І, се зробивши, вловили пребагато риби; роздер ся ж невід їх,

\VS{7}і махнули вони на товаришів своїх, що були в другому човнї, щоб прийшли помогти їм. І прийшли вони, й сповнили обидва човни, так що потопали вони.

\VS{8}Бачивши ж Симон Петр, припав до колїн Ісусових, кажучи: Йди від мене: бо я чоловік грішний, Господи.

\VS{9}Страх бо обняв його і всїх із ним од улову риби, що вловили.

\VS{10}Так само й Якова і Йоана, синів Зеведеєвих, що були спільниками Симоновими. І рече до Симона Ісус:
{\WJ{Не лякай ся, від нинї людей ловити меш.}}

\VS{11}І пригнавши вони човни свої до берега, та покинувши все, пійшли слїдом за Ним.

\VS{12}І сталось, як був Він ув однім городї, аж ось чоловік увесь у проказї. І, побачивши Ісуса, упавши на лице, благав Його, кажучи: Господи, коли хочеш, можеш мене очистити.

\VS{13}І простягши Він руку, приторкнувсь до него, глаголючи:
{\WJ{Хочу, очистись.}} І зараз проказа покинула його.

\VS{14}І наказав Він йому нїкому не говорити,
{\WJ{а, пійшовши, покажи себе священикові та принеси за очищеннє твоє, як звелїв Мойсей, на сьвідкуваннє їм.}}

\VS{15}Та слово про Него розійшлось тим більш, і насходилось народу пребагато слухати й сцїлятись у Него від недуг своїх.

\VS{16}Він же виходив у пустиню та молив ся.

\VS{17}І сталось одного дня, що Він учив, і сидїли Фарисеї та учителї закону, що поприходили з усїх сїл Галилейських та Юдейських і з Єрусалиму, й сила Господня була на сцїленнє їх.

\VS{18}І ось мужі принесли на постелї чоловіка, що був розслаблений, і шукали, як би внести його та положити перед Ним.

\VS{19}І, не знайшовши, як би внести його кріз натовп, вилїзли на хату, й кріз черепяну стелю спустили його з постїллю в середину перед Ісуса.

\VS{20}І, бачивши віру їх, рече йому:
{\WJ{Чоловіче, оставляють ся тобі гріхи твої.}}

\VS{21}І почали міркувати письменники та Фарисеї, кажучи: Хто сей, що говорить хулу? Хто може оставляти гріхи, як тільки один Бог?

\VS{22}Постерігши ж Ісус думки їх і озвавшись, рече до них:
{\WJ{Що ви говорите в серцях ваших?}}

\VS{23}{\WJ{Що легше? сказати: Оставляють ся тобі гріхи твої; або сказати: Встань та й ходи?}}

\VS{24}{\WJ{От же, щоб знали ви, що власть має Син чоловічий на землї оставляти гріхи,}} (рече розслабленому:)
{\WJ{Тобі глаголю: Устань, і, взявши постїль твою, йди до дому твого.}}

\VS{25}І зараз уставши перед ними й узявши на чому лежав, пійшов до дому свого, прославляючи Бога.

\VS{26}І острах обняв усїх, і прославляли Бога, й сповнили ся страхом, кажучи: Що бачили предивне сьогоднї.

\VS{27}А після сього вийшов, і побачив митника на ймя Левію, сидячого на митницї, і рече йому:
{\WJ{Йди слїдом за мною.}}

\VS{28}І, зоставивши все, уставши пійшов слїдом за Ним.

\VS{29}І справив гостину велику Левій Йому у господї своїй, і було там багато митників і инших, що сидїли з ними.

\VS{30}І нарікали письменники їх та Фарисеї на учеників Його, кажучи: На що з митниками та грішниками їсте й пєте?

\VS{31}І озвавшись Ісус, рече до них:
{\WJ{Не треба здоровому лїкаря, а недужому.}}

\VS{32}{\WJ{Не прийшов я кликати праведників, а грішників до покаяння.}}

\VS{33}Вони ж казали до Него: Чого ж ученики Йоанові постять часто й молять ся, так само й Фарисейські, Твої ж їдять і пють?

\VS{34}Він же рече до них:
{\WJ{Чи зможете синів весїльних, поки жених з ними, заставити постити?}}

\VS{35}{\WJ{Прийдуть же днї, що візьмуть жениха від них, тодї постити муть у ті днї.}}

\VS{36}Сказав же й приповість до них:
{\WJ{Що нїхто латки з одежини нової не пришиває до одежини старої; коли ж нї, то й нову розідре, й старій не личить латка з нового.}}

\VS{37}{\WJ{І нїхто не наливає вина нового в бурдюки старі; коли ж нї, порве нове вино бурдюки, й вино витече, й бурдюки пропадуть.}}

\VS{38}{\WJ{А вино нове в бурдюки нові наливають, то й буде все цїле.}}

\VS{39}{\WJ{Нїхто, пивши старе, не бажає зараз нового; каже бо: Старе лучче.}}




\par }\Chap{6}{\PP \VerseOne{1}І сталось другої суботи після першої, ійшов Він через засїви, й рвали ученики Його колоссє, та й їли, потерши в руках.

\VS{2}Деякі ж з Фарисеїв казали їм: На що робите, чого не годить ся робити в суботу?

\VS{3}І, озвавшись до них, рече Ісус:
{\WJ{Хиба й того не читали, що зробив Давид, як зголоднїв він і ті, що були з ним:}}

\VS{4}{\WJ{як, увійшовши він у дом Божий, хлїби показні взяв і їв, і дав також тим, що були з ним, котрих не годилось їсти, хиба одним священикам?}}

\VS{5}І рече їм:
{\WJ{Син чоловічий — Він Господь і суботи.}}

\VS{6}І сталось також другої суботи: ввійшов Він у школу та й навчав; а був там чоловік, що рука в него права була суха.

\VS{7}Назирали ж Його письменники та Фарисеї, чи в суботу сцїляти ме, щоб знайти вину на Него.

\VS{8}Він же знав думки їх, і рече чоловіку сухорукому:
{\WJ{Устань і стань на середину.}} Він же, вставши, стояв.

\VS{9}Рече ж Ісус до них:
{\WJ{Спитаю вас: Що годить ся по суботам: добре робити, чи лихе робити? душу спасати, чи погубляти?}}

\VS{10}І, споглянувши кругом по всїх їх, рече чоловікові:
{\WJ{Простягни руку твою.}} Він же зробив так, і стала рука його здорова, як і друга.

\VS{11}Вони ж сповнились лютостю і говорили один до одного, що б зробити Ісусові.

\VS{12}Стало ж ся тими днями, вийшов Він на гору молитись, і був усю ніч на молитві Богу.

\VS{13}А, як настав день, покликав учеників своїх; і, вибравши з них дванайцятьох, котрих і апостолами назвав:

\VS{14}Симона, що назвав Петром, та Андрея брата його, Якова та Йоана, Филипа та Вартоломея,

\VS{15}Маттея та Тому, Якова Алфеєвого та Симона, на прізвище Зилота,

\VS{16}Юду Якового та Юду Іскариоцького, що й став ся зрадником;

\VS{17}і зійшовши з ними, став на місцї рівному, й товариство учеників Його, і множество велике людей з усієї Юдеї і Єрусалиму, й з побережжя Тирського та Сидонського, що поприходили слухати Його і сцїляти ся від недуг своїх,

\VS{18}і мучені від духів нечистих; і сцїляли ся.

\VS{19}І ввесь народ шукав приторкнутись до Него: бо сила від Него виходила, й сцїляла всїх.

\VS{20}І знявши Він очі свої на ученики свої, рече:
{\WJ{Блаженні вбогі, бо ваше царство Боже.}}

\VS{21}{\WJ{Блаженні голодні тепер, бо насититесь. Блаженні плачущі тепер, бо сьміяти метесь.}}

\VS{22}{\WJ{Блаженні, коли ненавидїти муть вас люде, й коли проженуть вас, і осоромлять, і викинуть імя ваше, як зло, задля Сина чоловічого.}}

\VS{23}{\WJ{Радуйтесь того дня і веселїтесь, ось бо нагорода ваша велика на небі; так бо чинили пророкам батьки їх.}}

\VS{24}{\WJ{Горе ж вам, багатим! бо прийняли ви утїху вашу.}}

\VS{25}{\WJ{Горе вам, ситим! бо голодувати мете. Горе вам, що сьмієтесь тепер; бо сумувати мете да плакати мете.}}

\VS{26}{\WJ{Горе вам, коли добре говорити муть про вас усї люде; так бо робили лжепророкам батьки їх.}}

\VS{27}{\WJ{Тільки ж глаголю вам, слухаючим: Любіть ворогів ваших, добре робіть ненавидникам вашим,}}

\VS{28}{\WJ{благословляйте кленучих вас, і молїть ся за обидників ваших.}}

\VS{29}{\WJ{Хто бє тебе у щоку, підстав і другу; а хто бере твою свиту, й жупанка не борони.}}

\VS{30}{\WJ{Всякому, хто просить у тебе, дай, і хто бере що твоє, не допевняй ся.}}

\VS{31}{\WJ{І, як хочете, щоб чинили вам люде, так і ви чинїть їм.}}

\VS{32}{\WJ{І коли любите тих, хто любить вас, яка вам дяка? бо й грішники тих, хто їх любить, люблять.}}

\VS{33}{\WJ{І коли добро робите тим, хто добро робить вам, яка вам дяка? бо й грішники те саме чинять.}}

\VS{34}{\WJ{І коли позичаєте тим, від кого маєте надїю одержати, яка вам дяка? бо й грішники грішникам позичають, щоб одержати стільки ж.}}

\VS{35}{\WJ{Нї, любіть ворогів ваших, і добро робіть, і позичайте, нїчого від них не сподїваючись; а буде нагорода ваша велика, й будете синами Вишнього; бо Він благий до невдячних і лихих.}}

\VS{36}{\WJ{Будьте ж оце милосерні, як і Отець ваш милосерден.}}

\VS{37}{\WJ{І не судїть, то й не будете суджені; не осуджуйте, то й не будете осуджені; прощайте, то й буде вам прощено.}}

\VS{38}{\WJ{Давайте, то й вам буде дано; міру добру, наталовану, й струснуту, й надто пересипану давати муть вам на лоно ваше. Такою бо мірою, якою міряєте, відміряєть ся вам.}}

\VS{39}Сказав же приповість їм:
{\WJ{Чи може слїпий слїпого водити? хиба обидва в яму не впадуть?}}

\VS{40}{\WJ{Нема ученика над учителя свого; звершений же — буде кожен, як учитель його.}}

\VS{41}{\WJ{Чого ж дивиш ся на порошину в оцї брата твого, полїна ж у своєму оцї не чуєш?}}

\VS{42}{\WJ{І як можеш казати братові твоєму: Брате, дай вийму порошину, що в оцї твоїм, сам в оцї своїм полїна не бачивши? Лицеміре, викинь перше ломаку з ока твого, а тодї бачити меш вийняти порошину з ока брата твого.}}

\VS{43}{\WJ{Нема бо дерева доброго, що родить овощ пустий; анї дерева пустого, що родить овощ добрий.}}

\VS{44}{\WJ{Кожне бо дерево по свому овощу пізнаєть ся; не збирають бо з тернини смокви, анї збирають з ожини винограду.}}

\VS{45}{\WJ{Добрий чоловік з доброго скарбу серця свого виносить добре; а лихий чоловік з лихого скарбу серця свого виносить лихе: бо з переповнї серця промовляють уста його.}}

\VS{46}{\WJ{На що ж мене звете Господи, Господи, й не робите, що я глаголю?}}

\VS{47}{\WJ{Всякий, хто приходить до мене, й слухає слова мої, та й чинить їх, покажу вам, кому він подобен:}}

\VS{48}{\WJ{подобен він чоловікові, будуючому будинок, що викопав глибоко, й положив підвалину на каменї; як же повідь настала, наперла бистрінь на будинок той, та не змогла схитнути його: збудовано бо його на каменї.}}

\VS{49}{\WJ{Хто ж слухає, та не чинить, подобен чоловікові, будуючому будинок на землї, без підвалини, на котрий наперла бистрінь, і зараз упав, і була руїна будинка того велика.}}




\par }\Chap{7}{\PP \VerseOne{1}Як же скінчив усї глаголи свої в слух людям, увійшов у Капернаум.

\VS{2}В одного ж сотника слуга недугуючи мав умирати, котрий був йому дорогий.

\VS{3}Почувши ж про Ісуса, післав до Него старших Жидівських, благаючи Його, щоб, прийшовши, спас слугу його.

\VS{4}Вони ж, прийшовши до Ісуса, благали Його пильно, говорячи: Що достоєн він, щоб йому зробив се:

\VS{5}любить бо нарід наш, і школу він збудував нам.

\VS{6}Ісус же пійшов з ними. І як вже він недалеко був од будинка, вислав до Него сотник другів, говорячи Йому: Господи, не трудись, бо я недостоєн, щоб Ти під стелю мою ввійшов;

\VS{7}тим і себе не вважав достойним до Тебе прийти; тільки промов слово, то й одужає слуга мій.

\VS{8}Бо й я чоловік під властю поставлений, маючи під собою воїнів; і скажу сьому: Йди, то й іде, а другому: Прийди, то й прийде, а слузї моєму: Роби оце, то й зробить.

\VS{9}Почувши ж се Ісус, дивувавсь йому, й, обернувшись до йдучого за собою народу, рече:
{\WJ{Глаголю вам: Навіть в Ізраїлї, такої віри не знайшов я.}}

\VS{10}І вернувшись послані у будинок, знайшли недужнього слугу здоровим.

\VS{11}І сталось опісля, ійшов Він у город, званий Наін, і йшло з Ним доволї учеників Його, й багато народу.

\VS{12}Як же наближив ся до городських воріт, аж ось винесено мертвого, сина єдиного в матері своєї, вона ж була вдова; й багато народу з городу було з нею.

\VS{13}І побачивши її Господь, змилосердивсь над нею, і рече їй:
{\WJ{Не плач.}}

\VS{14}І приступивши, приторкнув ся до мар; ті ж, що несли, зʼупинились. І рече:
{\WJ{Молодче, тобі глаголю: встань.}}

\VS{15}І сїв мерлець, і почав говорити. І оддав його матері його.

\VS{16}Обняв же страх усїх; і прославляли вони Бога, кажучи: Що пророк великий устав між нами, й навідав Бог людей своїх.

\VS{17}І розійшлось слово се по всїй Юдеї про Него й по всїй околицї.

\VS{18}І сповістили Йоана ученики його про все те.

\VS{19}І покликавши двох учеників своїх Йоан, післав до Ісуса, кажучи: Ти єси грядущий, чи иншого ждати нам?

\VS{20}Прийшовши ж до Него чоловіки, казали: Йоан Хреститель прислав нас до Тебе, кажучи: Ти єси грядущий, чи иншого ждати нам?

\VS{21}Того ж часу сцїляв Він многих від недуг і ран, і духів лихих, і многим слїпим давав прозрїннє.

\VS{22}І озвавшись Ісус, рече їм:
{\WJ{Ідїть сповістїть Йоана, що бачили й чули: як слїпі прозирають, криві ходять, прокаженні очищають ся, глухі чують, мертві встають, і вбогі благовіствують.}}

\VS{23}{\WJ{І блажен, хто не зблазнить ся мною.}}

\VS{24}Як же пійшли посланцї Йоанові, почав глаголати до народу про Йоана:
{\WJ{Чого виходили ви дивитись у пустиню? На тростину, що вітер колише?}}

\VS{25}{\WJ{Або чого ж виходили ви дивитись? На чоловіка, в мягку одежу одягненого? Ось ті, що в одежі пишній та роскоші, панують у царських дворах.}}

\VS{26}{\WJ{Або чого виходили ви дивитись: На пророка? Так, глаголю вам, і більш пророка.}}

\VS{27}{\WJ{Се той, про кого написано: Ось я посилаю ангела мого перед лицем Твоїм, що приготовить дорогу Твою перед Тобою.}}

\VS{28}{\WJ{Глаголю бо вам: Більшого між нарожденими від жінок пророка над Йоана Хрестителя нема; найменший же у царстві Божім більший від него.}}

\VS{29}І ввесь народ слухаючий, і митники, оправдили Бога, хрестившись хрещеннєм Йоановим.

\VS{30}Фарисеї ж та законники раду Божу про них відкинули, не хрестившись від него.

\VS{31}Рече ж Господь:
{\WJ{Кому ж оце уподоблю людей роду сього? й кому подобні вони?}}

\VS{32}{\WJ{Подобні вони дїтям, що сидять на торгу та гукають одно на одного, та й кажуть: Ми сурмили вам, а ви не скакали; ми голосили вам, а ви не плакали.}}

\VS{33}{\WJ{Прийшов бо Йоан Хреститель, що хлїба не їсть, анї вина не пє, і кажете: Диявола має.}}

\VS{34}{\WJ{Прийшов Син чоловічий, що їсть і пє, і кажете: Ось чоловік прожора та пяниця, митникам друг і грішникам.}}

\VS{35}{\WJ{І оправдилась премудрість од дїтей своїх усїх.}}

\VS{36}Просив же хтось Його з Фарисеїв, щоб їв з ним. І, ввійшовши в господу Фарисеєву, сїв за столом.

\VS{37}І ось жінка у городї, що була грішниця, довідавшись, що сидить за столом у господї Фарисеєвій, принїсши любастровий збаночок мира,

\VS{38}і ставши коло ніг Його ззаду, плачучи, почала обмивати ноги Його слїзми, й волоссєм голови своєї обтирати; й цїлувала ноги Його, й мастила миром.

\VS{39}Бачивши ж Фарисей, що запросив Його, казав сам у собі, говорячи: Коли б сей був пророк, знав би, хто й яка се жінка, що приторкуєть ся до Него; бо грішниця вона.

\VS{40}І озвавшись Ісус, рече до него:
{\WJ{Симоне, маю тобі щось сказати.}} Він же каже: Учителю, скажи.

\VS{41}{\WJ{Два довжники були в одного вірителя: один завинив пятьсот денариїв, другий же пятьдесять.}}

\VS{42}{\WJ{Як же не мали чим оддавати, обом простив він. Хто ж оце з них, скажи, більш його любити ме?}}

\VS{43}Озвав ся ж Симон і каже: Думаю, що той, кому більш простив він. Він же рече йому:
{\WJ{Право судив єси.}}

\VS{44}І, обернувшись до жінки, рече Симонові:
{\WJ{Чи бачиш ти сю жінку? Увійшов я в твою господу, — води на ноги мої не дав єси; ся ж слїзми обмила ноги мої, і волоссєм голови своєї обтерла.}}

\VS{45}{\WJ{Цїлування не дав єси менї; ся ж, відколи ввійшов я, не перестала цїлувати ноги мої.}}

\VS{46}{\WJ{Оливою голови моєї не намастив єси; ся ж миром намастила ноги мої.}}

\VS{47}{\WJ{Тим глаголю тобі: Оставляють ся гріхи її многі, бо возлюбила много; кому ж мало оставляєть ся, мало любить.}}

\VS{48}Рече ж їй:
{\WJ{Оставляють ся гріхи твої.}}

\VS{49}І почали ті, що вкупі сидїли, казати в собі: Хто сей, що й гріхи відпускає?

\VS{50}Рече ж до жінки:
{\WJ{Віра твоя спасла тебе; йди з упокоєм.}}




\par }\Chap{8}{\PP \VerseOne{1}І сталось опісля, проходив Він городи й села, проповідуючи й благовіствуючи царство Боже; а дванайцять з ним,

\VS{2}і деякі жінки, що були сцїлені од духів лихих і недуг: Мария, на прізвище Магдалина, що з неї сїм бісів вийшло,

\VS{3}і Йоанна, жінка Хузана, Іродового приставника, й Сусанна, й инших багато, що послугували Йому з добра свого.

\VS{4}Як же зійшлось багато народу та з усяких городів поприходили до Него, промовив приповістю:

\VS{5}{\WJ{Вийшов сїяч сїяти насїннє своє; і, як він сїяв, инше впало край шляху; й попритоптувано його, й птаство небесне пожерло його.}}

\VS{6}{\WJ{А инше впало на камінь; і посходивши, посохло, бо не мало вогкости.}}

\VS{7}{\WJ{А инше впало між тернину; й розвившись тернина з ним, поглушила його.}}

\VS{8}{\WJ{А инше впало на землю добру, й, зійшовши, дало овощ у сотеро.}} Се промовивши, покликнув:
{\WJ{Хто має уші слухати, нехай слухає.}}

\VS{9}Питали ж Його ученики Його, кажучи: Що се за приповість оця?

\VS{10}Він же рече:
{\WJ{Вам дано знати тайни царства Божого, другим же в приповістях, щоб дивлячись не бачили, й слухаючи не розуміли.}}

\VS{11}{\WJ{Єсть же ся приповість: Насїннє, се слово Боже.}}

\VS{12}{\WJ{Ті, що край шляху, се, що слухають; опісля ж приходить диявол, та й забирає слово з серця їх, щоб віруючи не спасли ся.}}

\VS{13}{\WJ{Що ж на каменї, се, що, вислухавши, з радістю приймають слово, та сї кореня не мають; до часу вірують, а під час спокуси відпадають.}}

\VS{14}{\WJ{Що ж між тернину впало, се, ті, що вислухавши, відходять, і журбою, та багацтвом, та роскошами життя поглушені, не дають овощу.}}

\VS{15}{\WJ{Що ж у добрій землї, се ті, що, вислухавши слово, в серцї щирому й доброму держять, і дають овощ у терпінню.}}

\VS{16}{\WJ{Нїхто ж, засьвітивши сьвічку, не покрива її посудиною, або під ліжко її ставить; тільки ж на сьвічнику ставлять, щоб входячі бачили сьвітло.}}

\VS{17}{\WJ{Нема бо нїчого тайного, що не виявить ся, і нїчого втаєного, що не взнаєть ся і на яв не вийде.}}

\VS{18}{\WJ{Вважайте оце, як слухаєте: хто бо має, дасть ся тому; а хто не має, і що, здаєть ся, має, візьметь ся від него.}}

\VS{19}Прийшла ж тодї до Него мати й брати Його, та й не могли зійтись із Ним за народом.

\VS{20}І сповістили Його, кажучи: Мати Твоя та брати Твої стоять надворі: хочуть Тебе бачити.

\VS{21}Він же, озвавшись, рече до них:
{\WJ{Мати моя та брати мої ті, хто слово Боже слухає і чинить його.}}

\VS{22}Стало ся ж одного дня, увійшов Він у човен, і ученики Його; й рече до них:
{\WJ{Попливемо на той бік озера.}} І відчалили.

\VS{23}Як же плили, заснув Він; і найшла буря вітряна на озеро, й заливало їх, і були вони в опасностї.

\VS{24}Приступивши ж розбудили Його, кажучи: Наставниче, наставниче, погибаємо! Він же вставши, погрозив вітрові та буянню води; й зʼпинились, і настала тишина.

\VS{25}Рече ж їм:
{\WJ{Де ж віра ваша?}} Вони ж полякані дивувались, кажучи один до одного: Хто ж оце сей, що й вітрам повелїває, і водї, і слухають Його?

\VS{26}І переплили в землю Гадаринську, що по тім боцї Галилеї.

\VS{27}Як же вийшов Він на землю, зустрів Його один чоловік з города, що мав біса з давнього часу, й одежі не вдягав, і в хатї не пробував, тільки по гробах.

\VS{28}Побачивши ж Ісуса і закричавши, припав до Него, й голосом великим промовив: Що менї і Тобі, Ісусе, Сину Бога Вишнього? благаю Тебе, щоб мене не мучив.

\VS{29}Повелїв бо духові нечистому вийти з чоловіка: почасту бо схоплював його; й заковувано його в залїза та пута, й стережено; й, розбиваючи окови, бував гнаний од біса в пустиню.

\VS{30}Питав же його Ісус, глаголючи:
{\WJ{Яке тобі імя?}} Він же каже: Легион; бо бісів багато ввійшло в него.

\VS{31}І благали Його, щоб Він не велїв їм ійти в безодню.

\VS{32}Був же там великий гурт свиней, що пас ся на горі; і благали Його, щоб дозволив їм в них увійти. І дозволив їм.

\VS{33}Вийшовши ж біси з чоловіка, увійшли в свинї; і кинув ся гурт із кручі в озеро, та й потонув.

\VS{34}Побачивши ж пастухи, що сталось, повтїкали, й, пійшовши, сповістили по городах і по селах.

\VS{35}Повиходили ж дивитись, що сталось, і прийшли до Ісуса, й знайшли сидячого чоловіка, що з него біси вийшли, одягненого й при розумі, в ногах у Ісуса, й злякались.

\VS{36}Сповістили ж їх і ті, що бачили, як спас ся біснуватий.

\VS{37}І благав Його ввесь народ околицї Гадаринської вийти від них, бо страх великий обняв їх; Він же, ввійшовши в човен, вернув ся.

\VS{38}Благав же Його чоловік, з котрого вийшли біси, щоб бути з Ним; відпустив же його Ісус, глаголючи:

\VS{39}{\WJ{Вернись до дому твого та розкажи, скільки зробив тобі Господь.}} І пійшов він по всьому городу, проповідуючи, скільки зробив йому Ісус.

\VS{40}Стало ся ж, як вернувсь Ісус, прийняв Його народ: всї бо дожидали Його.

\VS{41}І ось прийшов чоловік, котрому ймя Яір (а сей був старшиною над школою), і, припавши до ніг Ісусові, благав Його, щоб увійшов у господу його.

\VS{42}Бо дочка єдина була в него лїт дванайцяти, і та вмирала. Як же йшов Він, народ тиснув ся до Него;

\VS{43}і одна жінка, бувши в кровотічі років дванайцять, котра, на лїкарів витративши ввесь прожиток, не могла нї від кого вигоїтись,

\VS{44}і, приступивши ззаду, приторкнулась до краю одежі Його, й зараз перестала кровотіч її.

\VS{45}І рече Ісус:
{\WJ{Хто приторкнув ся до мене?}} Як же всї відпирались, сказав Петр і ті, що з Ним: Наставниче, народ товпить ся та тиснеть ся до Тебе, а Ти кажеш:
{\WJ{Хто приторкнувсь до мене?}}

\VS{46}Ісус же рече:
{\WJ{Приторкнув ся до мене хтось; я бо чув, що сила вийшла з мене.}}

\VS{47}Бачивши ж жінка, що не втаїть ся, трясучись приступила й, припавши перед Ним, з якої причини приторкнулась до Него, сповістила Його перед усїм народом, і як одужала зараз.

\VS{48}Він же рече їй:
{\WJ{Бодрись, дочко: віра твоя спасла тебе; йди з упокоєм.}}

\VS{49}Ще Він промовляв, приходить один від шкільного старшини, кажучи Йому: Вмерла дочка твоя; не труди учителя.

\VS{50}Ісус же, почувши, озвав ся до него, глаголючи:
{\WJ{Не бій ся; тільки віруй, то й спасеть ся.}}

\VS{51}Увійшовши ж у господу, не пустив увійти нїкого, тільки Петра, та Якова, та Йоана, та батька дитини й матїр.

\VS{52}Плакали ж усї й голосили по нїй; Він же рече:
{\WJ{Не плачте; не вмерла, а спить.}}

\VS{53}І сьміялись вони з Него, знаючи, що вмерла.

\VS{54}Він же, випровадивши надвір усїх, і взявши за руку її, покликнув, глаголючи:
{\WJ{Дївчинко, встань.}}

\VS{55}І вернув ся дух її, і встала зараз; і звелїв їй дати їсти.

\VS{56}І дивувались родителї її; Він же заповів їм нїкому не казати, що сталось.




\par }\Chap{9}{\PP \VerseOne{1}Скликавши ж дванайцятьох учеників своїх, дав їм силу й власть над усїма бісами, й недуги сцїляти.

\VS{2}І післав їх проповідувати царство Боже та оздоровлювати недужих.

\VS{3}І рече до них:
{\WJ{Нїчого не беріть на дорогу, нї палицї, нї торбини, нї хлїба, нї срібла, анї по дві одежинї майте.}}

\VS{4}{\WJ{І в котору господу прийдете, там пробувайте й звідтіля виходьте.}}

\VS{5}{\WJ{А хто не прийме вас, виходячи з города того, й порох з ваших ніг обтрусїть на сьвідкуваннє проти них.}}

\VS{6}Вийшовши ж, ходили по селах, благовіствуючи та сцїляючи всюди.

\VS{7}Почув то Ірод четверовластник усе, що сталось від Него, та й стуманїв: тим що деякі казали, що Йоан устав із мертвих,

\VS{8}инші ж, що Ілия явив ся, другі ж, що один з пророків старих воскрес.

\VS{9}І каже Ірод: Йоана я стяв; хто ж се той, про котрого я чую таке? І шукав видїти Його.

\VS{10}І вернувшись апостоли, оповідали Йому, що чинили. І взявши їх, пійшов окроме у місце пусте города, званого Витсаїда.

\VS{11}Народ же дознавшись, пійшов слїдом за Ним; і, прийнявши їх, глаголав їм про царство Боже й, кому треба було сцїлення, оздоровлював.

\VS{12}День же почав нахилятись; приступивши ж дванайцять, сказали Йому: Відошли народ, щоб, пійшовши кругом по селах та хуторах, відпочили й роздобули харчі; бо ми тут у пустому місцї.

\VS{13}Рече ж до них:
{\WJ{Дайте ви їм їсти.}} Вони ж сказали: Нема в нас більш, як пять хлїбів та дві риби; хиба що пійшовши купимо для всього народу сього їжі.

\VS{14}Було бо до пяти тисяч чоловіка. Рече ж до учеників своїх:
{\WJ{Садовіть їх купами по пятьдесятеро.}}

\VS{15}І зробили так, і посадовили всїх.

\VS{16}Узявши ж пять хлїбів та дві риби й поглянувши на небо, благословив їх, і ламав, і давав ученикам класти перед народом.

\VS{17}І їли, й наситились усї; і назбирано остальних у них окрушин дванайцять кошів.

\VS{18}І сталось, як Він молив ся на самотї, були з Ним ученики; й спитав їх, глаголючи:
{\WJ{Хто я, каже народ?}}

\VS{19}Вони ж озвавшись сказали: Йоан Хреститель; другі: Ілия; инші ж: Що один пророк із старих воскрес.

\VS{20}Рече ж їм:
{\WJ{Ви ж, хто я, кажете?}} Озвав ся ж Петр і сказав: Христос Божий.

\VS{21}Він же, заказавши їм, повелїв нїкому не казати про се,

\VS{22}глаголючи:
{\WJ{Що мусить Син чоловічий багато терпіти, й відцурають ся Його старші, та архиєреї, та письменники, і вбють, і в третїй день воскресне Він.}}

\VS{23}Рече ж до всїх:
{\WJ{Коли хто хоче за мною йти, нехай одречеть ся себе, й бере хрест свій що-дня, та й іде слїдом за мною.}}

\VS{24}{\WJ{Хто бо хоче душу свою спасти, погубить її; хто ж погубить душу свою задля мене, той спасе її.}}

\VS{25}{\WJ{Що бо за користь мати ме чоловік, здобувши сьвіт увесь, себе ж погубивши або занапастивши?}}

\VS{26}{\WJ{Хто бо посоромить ся мене й моїх словес, того й Син чоловічий посоромить ся, як прийде в славі своїй, і Отця, і сьвятих ангелів.}}

\VS{27}{\WJ{Глаголю ж вам істино: Єсть деякі між стоячими тут, що не вкусять смертї, аж поки побачять царство Боже.}}

\VS{28}Було ж після словес тих днїв з вісїм, і взявши Петра, та Йоана, та Якова, зійшов на гору молитись.

\VS{29}І, як молив ся Він, вид лиця Його став инший, і одежа Його біла, блискуча.

\VS{30}І ось два чоловіки розмовляли з Ним, котрі були Мойсей та Ілия;

\VS{31}вони, явившись у славі, говорили про смерть Його, яку мав сповнити в Єрусалимі.

\VS{32}Петр же й ті, що з Ним, були отягчені сном; пробудивши ся ж, побачили славу Його й двох чоловіків, стоячих з Ним.

\VS{33}І сталось, як розлучались від Него, каже Петр до Ісуса: Наставниче, добре нам тут бути: зробимо три намети, один Тобі, й Мойсею один, а один Ілиї, не знаючи, що каже.

\VS{34}Як же він се говорив, постала хмара, та й отїнила їх, і полякались, як вони увійшли в хмару.

\VS{35}І роздав ся голос із хмари, говорячи: Се син мій любий; слухайте Його.

\VS{36}А як був голос, знайдено Ісуса одного. І мовчали вони, й нїкому не оповідали в ті днї нїчого, що бачили.

\VS{37}Стало ся ж другого дня, як зійшли вони з гори, зустріло Його багато народу.

\VS{38}І ось чоловік з народу покликнув, кажучи: Учителю, благаю Тебе, зглянь ся на сина мого; бо він єдиний у мене.

\VS{39}І ось дух хапає його, і він зараз кричить; і рве його з піною, і ледві одходить од него, розбивши його.

\VS{40}І благав я учеників Твоїх, щоб вигнали його, й не здолїли.

\VS{41}І озвавшись Ісус, рече:
{\WJ{О кодло невірне та розвратне! доки буду з вами й терпіти му вас? Приведи сюди сина твого.}}

\VS{42}Ще ж ійшов він, а біс ударив ним, та й затряс. Погрозив же Ісус духові нечистому, і оздоровив хлопця, і оддав його батькові його.

\VS{43}Зʼумляли ся ж усї величчєм Божим. Як же всї дивувались усїм, що зробив Ісус, рече Він до учеників своїх:

\VS{44}{\WJ{Повкладуйте в уші ваші слова сї: Син бо чоловічий має бути виданим у руки чоловічі.}}

\VS{45}Вони ж не зрозуміли слова сього, й було воно закрите від них, щоб не постерегли його; а бояли ся питати Його про слово се.

\VS{46}Постала ж думка між ними, хто був би більший з них.

\VS{47}Ісус же, знаючи думку серця їх, узявши дитину, поставив її біля себе,

\VS{48}і рече їм:
{\WJ{Хто прийме сю дитину в імя моє, мене приймає; а хто мене прийме, приймає пославшого мене: хто бо найменший між усїма вами, той буде великий.}}

\VS{49}І озвавшись Йоан, каже: Наставниче, ми бачили одного, що в імя Твоє виганяв біси, й заборонили йому; бо не ходить услїд з нами.

\VS{50}І рече до него Ісус:
{\WJ{Не боронїть, хто бо не проти нас, той з нами.}}

\VS{51}І сталось, як сповнились днї взяття Його (вгору), утвердив лице своє йти в Єрусалим,

\VS{52}і післав посланцї перед лицем своїм; і пійшовши вони, увійшли в село Самарянське, щоб приготовити Йому.

\VS{53}І не прийнято Його, бо лице Його було грядуще в Єрусалим.

\VS{54}Бачивши ж ученики Його Яков та Йоан, казали: Господи, хочеш, скажемо, щоб огонь зійшов з неба та й пожер їх, як Ілия зробив?

\VS{55}Він же обернувшись докорив їм, і рече:
{\WJ{Не знаєте, якого ви духа.}}

\VS{56}{\WJ{Син бо чоловічий не прийшов душі людські погубляти, а спасати.}} І пійшли в инше село.

\VS{57}Стало ся ж, як ійшли вони, сказав у дорозї хтось до Него: Пійду слїдом за Тобою, куди б нї пійшов, Господи.

\VS{58}І рече йому Ісус:
{\WJ{Лисицї нори мають, і птицї небесні гнїзда; Син же чоловічий не має, де голови прихилити.}}

\VS{59}Рече ж до другого:
{\WJ{Йди слїдом за мною.}} Він же каже: Господи, дозволь менї пійти перш поховати батька мого.

\VS{60}Рече ж йому Ісус:
{\WJ{Остав мертвим ховати своїх мерцїв, ти ж іди, проповідуй царство Боже.}}

\VS{61}Рече ж і другий: Пійду слїдом за Тобою, Господи; перше ж дай менї попрощатись із тими, що в дому моїм.

\VS{62}Рече ж до него Ісус:
{\WJ{Нїхто, положивши руку свою на рало й позираючи назад, не спосібен до царства Божого.}}




\par }\Chap{10}{\PP \VerseOne{1}Після ж сього настановив Господь і других сїмдесять, та й післав їх по двоє перед лицем своїм у кожний город і місце, куди мав сам ійти.

\VS{2}Рече ж до них:
{\WJ{Жниво велике, робітника ж мало: просїть же Господа жнива, щоб випровадив робітників на жниво своє.}}

\VS{3}{\WJ{Ійдїть; ось я посилаю вас, як ягнят між вовки.}}

\VS{4}{\WJ{Не носїть калитки, нї торбини, нї обувя, і нїкого в дорозї не витайте.}}

\VS{5}{\WJ{У котру ж господу ввійдете, перше кажіть: Впокій домові сьому;}}

\VS{6}{\WJ{і коли там буде син упокою, спочине на йому впокій ваш; коли ж нї, до вас вернеть ся.}}

\VS{7}{\WJ{У тім же дому зоставайтесь, ївши й пивши, що є в них: достоєн бо робітник нагороди своєї. Не ходїть од хати до хати.}}

\VS{8}{\WJ{І в которий город увійдете, й приймуть вас, їжте що поставлять перед вами,}}

\VS{9}{\WJ{і сцїляйте в ньому недужих, і кажіть їм: Наближилось до вас царство Боже.}}

\VS{10}{\WJ{У которий же город прийдете й не приймуть вас, вийшовши на улицї його, скажіть:}}

\VS{11}{\WJ{І порох, що поприлипав до нас із города вашого, обтрушуємо вам; тільки ж се знайте, що наближилось до вас царство Боже.}}

\VS{12}{\WJ{Глаголю ж вам, що Содомлянам дня того одраднїщ буде, нїж городові тому.}}

\VS{13}{\WJ{Горе тобі, Хоразине! горе тобі, Витсаїдо! бо коли б у Тирі та Сидонї стались чудеса, що стали ся в вас, давно б, у веретищі та в попелї сидячи, покаялись.}}

\VS{14}{\WJ{Тільки ж Тирові й Сидонові одраднїщ буде на судї, нїж вам.}}

\VS{15}{\WJ{І ти, Капернауме, що аж до неба підняв ся, аж у пекло провалиш ся.}}

\VS{16}{\WJ{Хто слухає вас, мене слухає; а хто гордує вами, мною гордує; хто ж мною гордує, гордує Пославшим мене.}}

\VS{17}І вернулись сїмдесять назад з радощами, кажучи: Господи, й біси корять ся нам в імя Твоє.

\VS{18}Рече ж їм:
{\WJ{Видїв я сатану, як блискавку з неба падаючого.}}

\VS{19}{\WJ{Ось даю вам силу наступати на гадюки й на скорпиони, й на всю силу ворожу, й нїщо вам не шкодити ме.}}

\VS{20}{\WJ{Тільки ж бо сим не втїшайтесь, що духи вам корять ся; втїшайте ся ж більш, що імена ваші написані на небесах.}}

\VS{21}Того часу зрадїв духом Ісус, і рече:
{\WJ{Дякую Тобі, Отче, Господи неба й землї, що втаїв се від премудрих і розумних, а відкрив недолїткам. Так, Отче: бо так воно вподобалось перед Тобою.}}

\VS{22}{\WJ{Усе передане менї від Отця; і нїхто не знає, хто Син, тільки Отець, і хто Отець, тільки Син та кому схоче Син одкрити.}}

\VS{23}І, обернувшись до учеників на самотї, рече:
{\WJ{Блаженні очі, котрі бачять, що ви бачите:}}

\VS{24}{\WJ{глаголю бо вам: Що многі пророки й царі хотїли бачити, що ви бачите, та й не бачили, й чути, що ви чуєте, та й не чули.}}

\VS{25}І ось, законник один устав, спокушуючи Його й кажучи: Учителю, що робивши, життє вічнє наслїджу?

\VS{26}Він же рече до него:
{\WJ{В законї що написано? як читаєш?}}

\VS{27}Він же, озвавшись, каже: Люби Господа Бога твого всїм серцем твоїм, і всією душею твоєю, і всією силою твоєю, і всією думкою твоєю, та ближнього твого, як себе самого.

\VS{28}Рече ж йому:
{\WJ{Право відказав єси. Се чини, то й жити меш.}}

\VS{29}Він же, хотївши оправдити себе, каже до Ісуса: Хто ж мій ближнїй?

\VS{30}Підхопивши ж Ісус, рече:
{\WJ{Чоловік один ійшов з Єрусалиму в Єрихон, і попав ся розбійникам, котрі, обдерши його й рани завдавши, пійшли, зоставивши півмертвого.}}

\VS{31}{\WJ{Случаєм ійшов якийся священик дорогою тією, і, побачивши його, пройшов мимо.}}

\VS{32}{\WJ{Так само ж і левит, лучившись на те місце, приступивши й подивившись, пройшов мимо.}}

\VS{33}{\WJ{Самарянин же один, ідучи дорогою, прийшов до него й, побачивши його, милосердував ся,}}

\VS{34}{\WJ{і, приступивши, обвязав рани його, ллючи оливу та вино, й, посадивши його на свою скотину, привів його в гостинницю, і пильнував його;}}

\VS{35}{\WJ{а назавтра, одходячи, вийняв два денариї, дав гостинникові, та й каже йому: Доглядай його, і що над се видаси, я, вернувшись, оддам тобі.}}

\VS{36}{\WJ{Хто ж оце з тих трох здаєть ся тобі ближнїм тому, що попавсь між розбійники?}}

\VS{37}Він же каже: Хто зробив милость йому. Рече тодї йому Ісус:
{\WJ{Іди й ти чини так.}}

\VS{38}Стало ся ж, як ійшли вони, увійшов Він ув одно село; жінка ж одна, на ймя Марта, прийняла Його в господу свою.

\VS{39}А була в неї сестра, звана Мария, котра, сївши в ногах у Ісуса, слухала слово Його.

\VS{40}Марта ж зайнялась великою послугою; ставши ж каже: Господи, чи байдуже Тобі, що сестра моя одну мене зоставила послугувати? Скажи ж їй, щоб менї помагала.

\VS{41}Озвавши ся ж рече їй Ісус:
{\WJ{Марто, Марто, журиш ся та побиваєш ся про многе,}}

\VS{42}{\WJ{одного ж треба. Мария добру частину вибрала, що не відніметь ся від неї.}}




\par }\Chap{11}{\PP \VerseOne{1}І сталось, як Він молив ся на одному місцї, і як перестав, сказав один з учеників до Него: Господи, навчи нас молитись, як і Йоан навчив учеників своїх.

\VS{2}Рече ж їм:
{\WJ{Коли молитесь, кажіть: Отче наш, що на небесах! Нехай святить ся імя Твоє, нехай прийде царство Твоє, нехай буде воля Твоя, як на небі, так і на землї.}}

\VS{3}{\WJ{Хлїб наш щоденний дай нам сьогоднї.}}

\VS{4}{\WJ{І прости нам довги наші, як і ми прощаємо кожному довжникові нашому; й не введи нас у спокусу, а ізбави нас од лукавого.}}

\VS{5}І рече до них:
{\WJ{Хто з вас мати ме приятеля, і прийде до него о півночі, і скаже йому: Друже, позич менї три хлїби,}}

\VS{6}{\WJ{бо приятель мій прийшов до мене з дороги, й не маю що поставити перед ним;}}

\VS{7}{\WJ{а той із середини, озвавшись, скаже: Не турбуй мене; вже двері зачинені, і дїти мої зо мною в постелї; не можу, вставши, дати тобі:}}

\VS{8}{\WJ{глаголю вам: Хоч і не дасть йому, вставши, що він йому друг, та задля докучання його, вставши, дасть йому, скільки йому треба.}}

\VS{9}{\WJ{І я вам глаголю: Просїть, то й дасть ся вам; шукайте, то й знайдете; стукайте, то й одчинить ся вам.}}

\VS{10}{\WJ{Кожен бо, хто просить, одержує; і хто шукає, знаходить; і хто стукає, тому відчиняють.}}

\VS{11}{\WJ{У которого ж з вас, батьків, просити ме син хлїба, чи каменя подасть йому? а як риби, чи замість риби гадюку подасть йому?}}

\VS{12}{\WJ{Або коли просити ме яйця, чи подасть йому скорпиона?}}

\VS{13}{\WJ{Коли ж ви, лихими бувши, знаєте добрі дари давати дїтям вашим, як же більш Отець із неба, не дасть Духа сьвятого тим, що просять у Него?}}

\VS{14}І вигнав біса, а той був нїмий. Стало ся ж, як диявол вийшов, промовив нїмий; і дивувавсь народ.

\VS{15}Деякі ж з них казали: Вельзевулом, князем бісовським, виганяє біси.

\VS{16}Другі ж, спокушуючи Його, ознаки від Него шукали з неба.

\VS{17}Він же, знаючи думки їх, рече їм:
{\WJ{Кожне царство, проти себе роздїлившись, пустїє; і господа — проти господи, падає.}}

\VS{18}{\WJ{Коли ж і сатана проти себе роздїлить ся, як устоїть царство його? Бо кажете, що Вельзевулом виганяю біси.}}

\VS{19}{\WJ{Коли ж я Вельзевулом виганяю біси, то сини ваші ким виганяють їх? Тим суддями вашими вони будуть.}}

\VS{20}{\WJ{Коли ж пальцем Божим виганяю біси, то конче пристигло до вас царство Боже.}}

\VS{21}{\WJ{Коли ж сильний, вʼоружившись, стереже свого двору, то в спокою добро його.}}

\VS{22}{\WJ{Коли ж сильнїщий над него, прийшовши, подужає його, то всю зброю його бере, що на неї вповав, та й роздає здобич його.}}

\VS{23}{\WJ{Хто не зо мною, той проти мене; і хто не збирає зо мною, розсипає.}}

\VS{24}{\WJ{Як же нечистий дух вийде з чоловіка, то блукає по безвіддях, шукаючи впокою, і, не знайшовши, каже: Вернусь до домівки моєї, звідкіля вийшов.}}

\VS{25}{\WJ{І прийшовши знайде її виметену й прибрану.}}

\VS{26}{\WJ{Тодї йде та бере сїм инших духів, злїщих над себе; і, ввійшовши, домують там; і буде останнє чоловіка того гірше першого.}}

\VS{27}Стало ся ж, як промовляв Він се, піднявши одна жінка зміж народу голос, каже Йому: Блаженна утроба, що носила Тебе, й соски, що ссав єси.

\VS{28}Він же рече:
{\WJ{Блаженні ж і ті, що слухають слово Боже, та й хоронять його.}}

\VS{29}Як же народ громадив ся, почав глаголати:
{\WJ{Кодло се лукаве; воно ознаки шукає, і не дасть ся ознака йому, тільки ознака Йони пророка.}}

\VS{30}{\WJ{Бо, як Йона був ознакою Ниневянам, так буде й Син чоловічий кодлу сьому:}}

\VS{31}{\WJ{Цариця полуденна встане на суд із чоловіками кодла сього, та й осудить їх: бо прийшла вона з краю землї послухати премудростї Соломонової; а ось більший Соломона тут.}}

\VS{32}{\WJ{Ниневяне встануть на суд із кодлом сим, та й осудять його; бо покаялись по проповідї Йониній; а ось більший Йони тут.}}

\VS{33}{\WJ{Нїхто ж, засьвітивши сьвічку, на потайному не ставить, нї під посудину, а на сьвічнику, щоб хто входить, сьвітло бачив.}}

\VS{34}{\WJ{Сьвітло тїлу око; коли ж оце око твоє ясне буде, то й все тїло твоє сьвітле: коли ж лихе буде, то й тїло твоє темне.}}

\VS{35}{\WJ{Гледи ж оце, щоб сьвітло, що в тобі, не була темрява.}}

\VS{36}{\WJ{Коли ж тїло твоє все сьвітле, не маючи нїякої частини темної, то буде сьвітле все, як би сьвічка сяєвом просьвічувала тебе.}}

\VS{37}Як же Він промовляв, просив Його Фарисей один, щоб обідав у него; ввійшовши ж, сїв за столом.

\VS{38}Фарисей же, побачивши, здивував ся, що перше не обмив ся перед обідом.

\VS{39}Рече ж Господь до него:
{\WJ{Тепер ви, Фарисеї, верх чаші і блюда очищаєте; середина ж ваша повна здирства та лукавства.}}

\VS{40}{\WJ{Безумні! хиба, хто зробив верх, і середини не зробив.}}

\VS{41}{\WJ{Тільки давайте милостиню з того, що є, і ось усе чисте вам буде.}}

\VS{42}{\WJ{Та горе вам, Фарисеї! бо даєте десятину з мяти, рути і всякого зїлля, а минаєте суд і любов Божу. Се повинні були чинити, да й того не залишати.}}

\VS{43}{\WJ{Горе вам, Фарисеї! бо любите перві сїдалища по школах і витання на торгах.}}

\VS{44}{\WJ{Горе вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! бо ви мов гроби, що їх невидко, й люде, ходячи поверх них, не знають.}}

\VS{45}Озвав ся ж один з законників, і каже Йому: Учителю, так говорячи, ти й нас обижаєш.

\VS{46}Він же рече:
{\WJ{І вам, законникам, горе! що накладуєте людям тягарі, котрі важко носити, а самі одним пальцем вашим не приторкнетесь до тягарів.}}

\VS{47}{\WJ{Горе вам! що будуєте гроби пророкам, батьки ж ваші повбивали їх.}}

\VS{48}{\WJ{Правдиво ви сьвідкуєте, і любі вам учинки батьків ваших; бо се вони повбивали їх, ви ж будуєте їм гроби.}}

\VS{49}{\WJ{Тим і премудрість Божа глаголе: Пішлю до них пророків та апостолів, і инших з них вони вбивати муть та гонити муть,}}

\VS{50}{\WJ{щоб відомстити за кров усїх пророків, пролиту від основання сьвіта, кодлу сьому,}}

\VS{51}{\WJ{від крові Авеля аж до крові Захарії, що полїг між жертївнею й храмом. Так, глаголю вам, відомстить ся кодлу сьому.}}

\VS{52}{\WJ{Горе вам, законники! що ви взяли ключ розуміння: самі не ввійшли, й тим, що входять, заборонили.}}

\VS{53}Як же промовляв Він се до них, стали письменники та Фарисеї вельми наступати на Него, й допитуватись у Него про многі речі,

\VS{54}чигаючи на Него й шукаючи вхопити що з уст Його, щоб обвинувати Його.




\par }\Chap{12}{\PP \VerseOne{1}Тим часом, як зібралась тьма народу, так що топтало одно одного, почав глаголати ученикам своїм:
{\WJ{Перш усього остерегайтесь квасу Фарисейського, чи то лицемірства.}}

\VS{2}{\WJ{Нїчого бо нема закритого, що не відкриєть ся, анї захованого, що не виявить ся.}}

\VS{3}{\WJ{Тим, що ви потемки промовили, повидну чути муть; і що на ухо казали ви в коморах, проповідувати меть ся на домах.}}

\VS{4}{\WJ{Глаголю ж вам, другам моїм: Не лякайтесь тих, що вбивають тїло, а потім не можуть більш нїчого заподїяти.}}

\VS{5}{\WJ{Я ж покажу вам, кого лякатись: Лякайтесь того, хто, вбивши, власть має вкинути в пекло. Так, глаголю вам, того лякайтесь.}}

\VS{6}{\WJ{Хиба пятеро горобцїв не продають за два шаги? й один же з них не забутий перед Богом.}}

\VS{7}{\WJ{Тільки ж і волоссє на голові вашій усе полїчене. Не лякайте ся ж оце: ви многих горобцїв дорожчі.}}

\VS{8}{\WJ{Глаголю ж вам: Всякий, хто визнавати ме мене перед людьми, й Син чоловічий визнавати ме його перед ангелами Божими.}}

\VS{9}{\WJ{Хто ж відречеть ся мене перед людьми, того відречусь перед ангелами Божими.}}

\VS{10}{\WJ{І всякий, хто скаже слово на Сина чоловічого, простить ся йому; хто ж на сьвятого Духа хулив, не простить ся.}}

\VS{11}{\WJ{Коли ж приведуть вас у школи, та до урядів, та до властей, не дбайте про те, як або чим боронити метесь, або що казати мете:}}

\VS{12}{\WJ{бо сьвятий Дух учити ме вас тієї години, що треба говорити.}}

\VS{13}Каже ж Йому один з народу: Учителю, скажи братові моєму, щоб подїлив ся зо мною наслїддєм.

\VS{14}Він же рече йому:
{\WJ{Чоловіче, хто настановив мене суддею або дїлителем над вами?}}

\VS{15}Рече ж до них:
{\WJ{Остерегайтесь і бережітесь зажерливостї; бо не в тім комусь життє його, щоб надто мати з достатків своїх.}}

\VS{16}Сказав же приповість до них, глаголючи:
{\WJ{В одного багатого чоловіка вродила добре земля;}}

\VS{17}{\WJ{і думає він сам собі, говорячи: Що менї робити, що не маю куди звезти овощі мої?}}

\VS{18}{\WJ{І каже: От що зроблю: Розберу клунї мої та більші побудую, і звезу туди всї плоди мої і добро моє.}}

\VS{19}{\WJ{І скажу душі моїй: Душе, маєш багацько добра, зложеного на лїта многі; спочивай, їж, пий, весели ся.}}

\VS{20}{\WJ{Рече ж йому Бог: Безумний, сієї ночі душу твою візьмуть у тебе; що ж надбав єси, кому буде?}}

\VS{21}{\WJ{Оттак, хто скарбує для себе, а не в Бога багатїє.}}

\VS{22}Рече ж до учеників своїх:
{\WJ{Тим глаголю вам: Не журіть ся душею вашою, що їсти мете, анї тїлом, чим зʼодягнетесь.}}

\VS{23}{\WJ{Душа більша їжі, а тїло одежі.}}

\VS{24}{\WJ{Погляньте на круки: що не сїють і не жнуть; у них нї комори, нї клунї, а Бог годує їх; як же більше луччі ви птаства?}}

\VS{25}{\WJ{Хто ж з вас, журившись, може прибавити до зросту свого один локіть?}}

\VS{26}{\WJ{Коли ж ви й найменьшого не можете, то чого про инше журитесь?}}

\VS{27}{\WJ{Погляньте на лилії, як вони ростуть: не працюють і не прядуть; глаголю ж вам, що й Соломон у всїй славі своїй не зʼодягав ся, як одна з сих.}}

\VS{28}{\WJ{Коли ж траву, що сьогоднї на полї, а завтра буде в піч укинута, Бог так зʼодягає; то як більше вас, маловіри?}}

\VS{29}{\WJ{І ви не шукайте що вам їсти, або що пити, й не несїтесь (високо);}}

\VS{30}{\WJ{того бо всього народи сьвіту шукають; Отець же ваш знає, що треба вам сього.}}

\VS{31}{\WJ{Лучче шукайте царства Божого, а се все додасть ся вам.}}

\VS{32}{\WJ{Не лякай ся, мале стадо: бо вподобалось Отцеві вашому дати вам царство.}}

\VS{33}{\WJ{Продавайте достатки ваші, і подавайте милостиню; робіть собі сакви, що не ветшають, скарб, що не вбавляєть ся на небесах, де злодїй не приступає, анї міль не їсть.}}

\VS{34}{\WJ{Де бо скарб ваш, там і серце ваше буде.}}

\VS{35}{\WJ{Нехай будуть поясницї ваші підперезані, і сьвітильники позасьвічувані,}}

\VS{36}{\WJ{і ви подобні людям, що дожидають пана свого, коли вертати меть ся з весїлля, щоб, як прийде та постукає, зараз одчинити йому.}}

\VS{37}{\WJ{Блаженні слуги ті, котрих, прийшовши пан, знайде їх пильнуючих: істино глаголю вам, що підпережеть ся та й посадовить їх за стіл, і, приступивши, послугувати ме їм.}}

\VS{38}{\WJ{І коли прийде о другій сторожі, або о третій сторожі прийде, і знайде так, блаженні слуги ті.}}

\VS{39}{\WJ{Се ж знайте, що, коли б знав господар, о которій годинї злодїй прийде, пильнував би, й не дав би підкопати господи своєї.}}

\VS{40}{\WJ{Тим і ви будьте готові; бо, котрої години не думаєте, Син чоловічий прийде.}}

\VS{41}Каже ж Йому Петр: Господи, чи до нас приповість сю глаголеш, чи до всїх?

\VS{42}Рече ж Господь:
{\WJ{Хто єсть вірний і розумний дворецький, що поставить його пан над челяддю своєю, видавати у пору визначену харч?}}

\VS{43}{\WJ{Блажен слуга той, котрого, пан прийшовши, знайде, що робить так.}}

\VS{44}{\WJ{По правдї глаголю вам, що над усїм достатком своїм поставить його.}}

\VS{45}{\WJ{Коли ж слуга той скаже в серцї своїм: Барить ся пан мій прийти, та й зачне бити рабів і рабинь, їсти, та пити, та впиватись,}}

\VS{46}{\WJ{прийде пан того слуги дня, котрого не сподїваєть ся, і години, котрої не знає, та й відлучить його, й долю його з невірними положить.}}

\VS{47}{\WJ{Той же слуга, що знав волю пана свого, та й не приготовив ся, анї зробив по волї його, буде битий много.}}

\VS{48}{\WJ{Хто ж, не знавши, зробив достойне биття, буде битий мало. Від усякого бо, кому дано багато, багато вимагати меть ся від него; а кому прибавлено багато, більш спитаєть ся від него.}}

\VS{49}{\WJ{Огонь прийшов я кинути на землю; і чого хочу? — тільки щоб запалав уже.}}

\VS{50}{\WJ{Хрещеннєм же маю хреститись, і як менї важко, доки се скінчить ся!}}

\VS{51}{\WJ{Чи думаєте, що впокій прийшов я дати на землї? Нї, глаголю вам, а роздїленнє:}}

\VS{52}{\WJ{буде бо від нинї пятеро в одній хатї роздїлених, троє проти двох, і двоє проти трох.}}

\VS{53}{\WJ{Стане батько різно проти сина, а син проти батька; мати проти дочки, а дочка проти матери; свекруха проти невістки своєї, і невістка проти свекрухи своєї.}}

\VS{54}Рече ж і до народу:
{\WJ{Як побачите хмару, що виступає від заходу, зараз кажете: Ливень буде, й буває так.}}

\VS{55}{\WJ{А як вітер полуденний віє, кажете, що спека буде, й буває.}}

\VS{56}{\WJ{Лицеміри, лице землї і неба вмієте пізнавати, часу ж сього як не розпізнаєте?}}

\VS{57}{\WJ{Чом же й про себе не судите право?}}

\VS{58}{\WJ{Як бо йдеш із противником твоїм перед князя, то вдорозї дбай, щоб збутись його; щоб не потяг тебе до суддї, а суддя не передав тебе слузї, а слуга не вкинув тебе в темницю.}}

\VS{59}{\WJ{Глаголю тобі, не вийдеш звідтіля, доки й останнього мідяка не віддаси.}}




\par }\Chap{13}{\PP \VerseOne{1}Нагодили ся ж деякі того часу, оповідуючи Йому про Галилейцїв, котрих кров Пилат змішав з жертвами їх.

\VS{2}І озвавшись Ісус, рече їм:
{\WJ{Чи думаєте, що Галилейцї сї грішнїщі від усїх Галилейцїв були, що так постраждали?}}

\VS{3}{\WJ{Нї, глаголю вам; тільки ж, коли не покаєтесь, усї так само погинете.}}

\VS{4}{\WJ{Або ті вісїмнайцять, що впала на них башта в Силоамі та й побила їх, думаєте, що сї були більші довжники, над усїх людей що живуть в Єрусалимі?}}

\VS{5}{\WJ{Нї, глаголю вам; тільки ж, коли не покаєтесь, то всї так само погинете.}}

\VS{6}Сказав же сю приповість:
{\WJ{Смоківницю мав хтось у винограднику своїм посаджену; й прийшов овощу шукати на нїй, та й не знайшов.}}

\VS{7}{\WJ{Рече ж до винаря: Ось три роки приходжу, шукаючи овощу на смоківницї сїй, та й не знаходжу. Зрубай її: на що й землю займає?}}

\VS{8}{\WJ{Він же, озвавшись, каже йому: Господи, зостав її і на се лїто, поки прокопаю круг неї та обложу гноєм;}}

\VS{9}{\WJ{чей зродить овощ; коли ж нї, тодї зрубаєш її.}}

\VS{10}Навчав же в одній школї по суботам.

\VS{11}І ось була жінка, маючи духа недуги вісїмнайцять років, і була згорблена, й не могла зовсїм випростатись.

\VS{12}Побачивши ж її Ісус, покликав, і рече їй:
{\WJ{Жінко, одзволилась єси від недуги твоєї.}}

\VS{13}І положив на неї руки, й зараз стала права, й прославляла Бога.

\VS{14}Озвав ся ж шкільний старшина, досадуючи, що в суботу сцїлив Ісус, і каже народові: Є шість днїв, в котрі годить ся робити; оттодї ж приходьте, та й сцїляйтесь, а не субітнього дня.

\VS{15}Відказав тодї йому Господь, і рече:
{\WJ{Лицеміри, хиба не кожен з вас у суботу одвязує вола свого або осла від ясел, та веде поїти?}}

\VS{16}{\WJ{Сю ж дочку Авраамову, що вязав сатана, бач, вісїмнайцять років, чи не годилось одзволити од вязила сього в день субітнїй?}}

\VS{17}І, як се промовив, засоромились усї противники Його, а всї люде радувались усїм славним, що сталось від Него?

\VS{18}Рече ж:
{\WJ{Кому подобне царство Боже? й кому уподоблю його?}}

\VS{19}{\WJ{Подобне воно зерну горчицї, що взявши чоловік, кинув у город свій, і виросло воно, й стало дерево велике; й птаство небесне кублилось між гіллєм його.}}

\VS{20}І знов рече:
{\WJ{Кому уподоблю царство Боже?}}

\VS{21}{\WJ{Подобне воно квасу, що взявши жінка, розчинила у трох мірках борошна, поки вкисне все.}}

\VS{22}І проходив через городи й села, навчаючи й верстаючи дорогу до Єрусалиму.

\VS{23}Каже ж один Йому: Господи, чи тих мало, що спасають ся? Він же рече до них:

\VS{24}{\WJ{Силкуйтесь увійти тїсними ворітьми; бо многі, глаголю вам, шукати муть увійти, та й не здолїють.}}

\VS{25}{\WJ{І, як устане господар та зачинить двері, а ви зачнете, стоячи знадвору, стукати в двері, говорячи: Господи, Господи, відчини нам, то озвавшись, скаже вам: Не знаю вас, звідкіля ви;}}

\VS{26}{\WJ{тодї станете казати: Ми їли перед Тобою й пили, й по улицях наших навчав єси.}}

\VS{27}{\WJ{І скаже: Глаголю вам, що не знаю вас, звідкіля ви: уступіть ся від мене, всї, що робите неправду.}}

\VS{28}{\WJ{Там буде плач і скреготаннє зубів, як побачите Авраама, та Ісаака, та Якова і всїх пророків у царстві Божому, себе ж вигнаних геть.}}

\VS{29}{\WJ{І прийдуть од сходу й заходу, і від півночі й полудня, та й сядуть у царстві Божому:}}

\VS{30}{\WJ{І ось є останнї, що будуть перві, й перві, що будуть останнї.}}

\VS{31}Того дня приступили деякі Фарисеї, кажучи Йому: Зійди звідсїля, бо Ірод хоче Тебе вбити.

\VS{32}І рече їм:
{\WJ{Ідїть та скажіть лисицї тій: Ось виганяю біси, й сцїлення роблю сьогоднї й завтра, а третього дня скінчаю ся.}}

\VS{33}{\WJ{Тільки ж мушу сьогоднї і завтра й дальшого дня ходити, бо не можна пророкові загинути осторонь Єрусалиму.}}

\VS{34}{\WJ{Єрусалиме, Єрусалиме, що вбиваєш пророків і каменуєш посланих до тебе! скільки раз хотїв я зібрати дїти твої, як курка своє гнїздо під крила, й не схотїли.}}

\VS{35}{\WJ{Оце ж оставляєть ся вам господа ваша пуста; істино ж глаголю вам: Що не побачите мене, доки прийде час, що скажете: Благословен грядущий в імя Господнє.}}




\par }\Chap{14}{\PP \VerseOne{1}І сталось, як прийшов Він у господу до одного із старших Фарисейських у суботу їсти хлїб, були й вони, назираючи Його.

\VS{2}І ось один чоловік у водянцї\FTNT{*}{{\FR 14:2 }{\FT{У водяній пухлинї.}}} був перед Ним.

\VS{3}І озвавшись Ісус, рече до законників та Фарисеїв, глаголючи:
{\WJ{Чи годить ся в суботу сцїляти?}}

\VS{4}Вони ж мовчали. І взявши сцїлив його, та й відпустив.

\VS{5}І, озвавшись до них, рече:
{\WJ{В кого з вас осел або віл упаде в колодязь, чи зараз не витягне його субітнього дня?}}

\VS{6}І не змогли вони відказати Йому знов проти сього.

\VS{7}Сказав же до запрошених приповість, постерігши, як перві місця вибирають, глаголючи до них:

\VS{8}{\WJ{Коли запрошений ти від кого на весїллє, то не сїдай на первому місцї, щоб часом поважнїщий тебе не був запрошений від него,}}

\VS{9}{\WJ{і прийшовши той, хто запросив тебе й його, не сказав тобі: Дай сьому місце; а тодї доведеть ся тобі з соромом останнє місце заняти.}}

\VS{10}{\WJ{Нї, коли ти запрошений, прийшовши сїдай на останньому місцї, щоб, як прийде, хто запросив тебе, сказав тобі: Друже, сїдай вище. Тодї буде тобі слава перед тими, що сидять з тобою.}}

\VS{11}{\WJ{Бо кожен, хто нести меть ся вгору, принизить ся, хто ж принизуєть ся, пійде вгору.}}

\VS{12}Рече ж і тому, що запросив його:
{\WJ{Коли справляєш обід або вечерю, не клич приятелїв твоїх, нї братів твоїх, нї сусїд багатих; щоб часом і вони тебе не запросили, й не було тобі відплати.}}

\VS{13}{\WJ{Нї, коли справляєш гостину, запрошуй убогих, калїк, кривих, слїпих;}}

\VS{14}{\WJ{то будеш блажен, бо не мають чим віддати тобі; віддасть ся бо тобі у воскресенню праведних.}}

\VS{15}Почувши ж се один з сидячих з Ним, каже Йому: Блажен, хто їсти ме хлїб у царстві Божім.

\VS{16}Він же рече йому:
{\WJ{Один чоловік справив вечерю велику, та й запросив многих;}}

\VS{17}{\WJ{і післав слугу свого часу вечері сказати запрошеним: Ійдїть, бо вже все готове.}}

\VS{18}{\WJ{І почали рядом відпрошуватись усї. Первий сказав йому: Поле купив я, то мушу пійти та подивитись на него. Прошу тебе, вибач менї.}}

\VS{19}{\WJ{А другий сказав: Пять ярем волів купив я, і йду спробувати їх. Прошу тебе, вибач менї.}}

\VS{20}{\WJ{А знов другий сказав: Я одруживсь, тому й не можу прийти.}}

\VS{21}{\WJ{І прийшовши слуга той, оповів панові своєму. Тодї прогнївившись господар, рече слузї своєму: Вийди хутко на дороги та на улицї городські, та вбогих, та калїк, та кривих, та слїпих поприводь сюди.}}

\VS{22}{\WJ{І рече слуга: Пане, сталось, як звелїв єси, та й ще є місце.}}

\VS{23}{\WJ{І рече пан до слуги: Вийди на шляхи та на загороди, та й силуй увійти, щоб повна була господа моя.}}

\VS{24}{\WJ{Глаголю бо вам, що нїхто з чоловіків тих запрошених не покоштує моєї вечері.}}

\VS{25}Ійшло ж із Ним пребагато народу; й обернувшись рече до них:

\VS{26}{\WJ{Коли хто приходить до мене, й не зненавидить батька свого, й матїр, і жінку, й дїти, й братів, і сестер, та ще й свою душу, не може учеником моїм бути.}}

\VS{27}{\WJ{І хто не носить хреста свого й не ходить слїдом за мною, не може бути учеником моїм.}}

\VS{28}{\WJ{Хто бо з вас, задумавши башту будувати, перше сївши не полїчить видатку, чи має на скінченнє?}}

\VS{29}{\WJ{щоб часом, як положить він основину, та не спроможеть ся скінчити, всї, дивлячись, не стали сьміятись із него, кажучи:}}

\VS{30}{\WJ{Що сей чоловік почав будувати, та й не спроміг ся скінчити.}}

\VS{31}{\WJ{Або який цар, ідучи на войну, ударити на другого царя, сївши перше не порадить ся, чи можливо з десятьма тисячами устояти проти того, хто з дванайцятьма тисячами йде на него.}}

\VS{32}{\WJ{Коли ж нї, то ще як той далеко, посли піславши, просить примирря.}}

\VS{33}{\WJ{Так оце всякий з вас, хто не відцураєть ся від усього свого достатку, не може моїм учеником бути.}}

\VS{34}{\WJ{Добро сіль; коли ж сіль звітріє, то чим приправити?}}

\VS{35}{\WJ{Нї в землю, нї в гній не годить ся вона; геть викидають її. Хто має уші слухати, нехай слухає.}}




\par }\Chap{15}{\PP \VerseOne{1}Приближували ся ж до Него всї митники й грішники, слухати Його.

\VS{2}І нарекали Фарисеї та письменники, кажучи: Що сей грішників приймає і їсть із ними.

\VS{3}Сказав же до них приповість сю, глаголючи:

\VS{4}{\WJ{Которий чоловік з вас, мавши сотню овечок, та загубивши одну з них, не зоставить девятьдесять і девять у степу, та не пійде за загубленою, доки знайде її?}}

\VS{5}{\WJ{А знайшовши, положить на плечі собі, радїючи.}}

\VS{6}{\WJ{І, прийшовши до дому, скликає другів та сусїд, кажучи їм: Радуйтесь зо мною, бо я знайшов овечку мою загублену.}}

\VS{7}{\WJ{Глаголю вам, що оттак радість буде на небі над одним грішником каючим ся, більше нїж над девятьдесять і девятьма праведниками, котрим не треба покаяння.}}

\VS{8}{\WJ{Або котора жінка, мавши десять драхім, коли згубить драхму одну, не сьвітить сьвітла, та не вимітає хати, та не шукає пильно, доки знайде?}}

\VS{9}{\WJ{А знайшовши кличе подруг та сусїдок, кажучи: Радуйтесь зо мною, бо я знайшла драхму, що була згубила.}}

\VS{10}{\WJ{Так, глаголю вам, радість буде перед ангелами Божими над одним грішником каючим ся.}}

\VS{11}Рече ж:
{\WJ{Один чоловік мав два сини,}}

\VS{12}{\WJ{і сказав молодший з них батькові: Отче, дай менї частину маєтку, що впадає менї. І роздїлив їм прожиток.}}

\VS{13}{\WJ{І не по многих днях, зібравши все молодший син, відʼїхав у землю далеку, та й протратив там маєток свій, живучи блудно.}}

\VS{14}{\WJ{Як же проїв усе, настала голоднеча велика в землї тій; і почав він терпіти недостаток.}}

\VS{15}{\WJ{І пійшовши пристав до одного з міщан землї тієї; і післав той його на поля свої пасти свинї.}}

\VS{16}{\WJ{І бажав він сповнити живіт свій лушпиннєм, що їли свинї, та й нїхто не давав йому.}}

\VS{17}{\WJ{Опамятавшись же, сказав: Скільки наймитів у батька мого надто мають хлїба! я ж голодом погибаю.}}

\VS{18}{\WJ{Уставши, пійду до батька мого, й скажу йому: Отче, згрішив я на небо й перед тобою,}}

\VS{19}{\WJ{і вже недостоєн зватись сином твоїм; прийми мене як одного з наймитів твоїх.}}

\VS{20}{\WJ{І вставши пійшов до батька свого. Ще ж він далеко був, побачив його батько його, й змилосердивсь, і побігши упав на шию йому, й поцїлував його.}}

\VS{21}{\WJ{Каже ж йому син: Отче, згрішив я на небо й перед тобою, і вже не достоєн зватись сином твоїм.}}

\VS{22}{\WJ{Каже ж батько до слуг своїх: принесїть шату найпершу та й одягнїть його; й дайте перстень на руку йому, й чоботи на ноги;}}

\VS{23}{\WJ{і, привівши теля годоване, заколїть і ївши веселїмось:}}

\VS{24}{\WJ{бо сей син мій мертвий був, та й ожив; згинув був, та й знайшов ся. І почали веселитись.}}

\VS{25}{\WJ{Був же син його старший на полї, і, як ідучи зближавсь до господи, почув сьпіви да танцї.}}

\VS{26}{\WJ{І покликавши одного з слуг, питав, що б се було таке.}}

\VS{27}{\WJ{Той же каже йому: Що брат твій прийшов, і заколов батько твій теля годоване, що здорового його прийняв.}}

\VS{28}{\WJ{Розсердив ся ж і не схотїв увійти. Оце ж батько його вийшовши просив його.}}

\VS{29}{\WJ{Він же, озвавшись, рече батькові: Ось стільки лїт служу тобі, й нїколи заповідї твоєї не переступив, та й нїколи менї не дав єси козеняти, щоб з приятелями моїми повеселитись;}}

\VS{30}{\WJ{як же син твій сей, проївши свій прожиток з блудницями, прийшов, заколов єси йому теля годоване.}}

\VS{31}{\WJ{Він же рече йому: Дитино, ти все зо мною єси, і все, що моє, твоє;}}

\VS{32}{\WJ{веселити ж ся і радувати ся треба було, що брат твій сей мертвий був, та й ожив, і згинув був, та й знайшов ся.}}




\par }\Chap{16}{\PP \VerseOne{1}Промовив же і до учеників своїх:
{\WJ{Один чоловік був багатий, що мав приставника; і обвинувачено сього йому, що розсипає маєток його.}}

\VS{2}{\WJ{І, покликавши його, каже йому: Що се чую про тебе? Дай менї перелїк з твого приставництва, бо не можна вже тобі бути приставником.}}

\VS{3}{\WJ{Каже ж у собі приставник: Що менї робити, що пан мій бере приставництво від мене? Копати не вмію, просити соромлюсь.}}

\VS{4}{\WJ{Знаю, що зроблю, щоб, як відставлений буду від приставництва, прийняли мене в господи свої.}}

\VS{5}{\WJ{І покликавши кожного з довжників пана свого, каже первому: Скільки ти винен панові моєму?}}

\VS{6}{\WJ{Він же каже: Сто мір оливи. І каже йому: Візьми твою розписку, та сївши хутко, пиши пятьдесять.}}

\VS{7}{\WJ{Потім другому каже: Ти ж скільки винен? Він же каже: Сто мір пшеницї. І каже йому: Візьми твою розписку, та напиши вісїмдесять.}}

\VS{8}{\WJ{І похвалив пан приставника неправедного, що мудро вчинив; сини бо віку сього мудріщі над синів сьвітла в родї своїм.}}

\VS{9}{\WJ{І я вам глаголю: Робіть собі приятелів від мамони неправди, щоб, як будете в недостатках, прийняли вас у вічні оселї.}}

\VS{10}{\WJ{Вірний у найменшому, і в великому вірний, а в найменшому неправедний, і в великому неправедний.}}

\VS{11}{\WJ{Коли ж оце у неправедній мамонї вірні не будете, то правдиве хто вам звірить?}}

\VS{12}{\WJ{І коли у чужому вірні не були, ваше хто вам дасть?}}

\VS{13}{\WJ{Жаден слуга не може двом панам служити: або одного ненавидїти ме, а другого любити ме; або до одного прихилить ся, а другим гордувати ме. Не можете Богові служити й мамонї.}}

\VS{14}Чули ж се все й Фарисеї, що були сріблолюбцями, та й насьміхались із Него.

\VS{15}І рече їм:
{\WJ{Ви оправдуєте себе перед людьми, Бог же знає серця ваші, бо що в людей високе, те огида перед Богом.}}

\VS{16}{\WJ{Закон і пророки до Йоана. З того ж часу царство Боже благовіствуєть ся, і кожен силою здобуває його.}}

\VS{17}{\WJ{Легше ж небу та землї перейти, нїж із закону одній титлї пропасти.}}

\VS{18}{\WJ{Всякий, хто розводить ся з жінкою своєю, і женить ся з иншою, робить перелюб; і всякий, хто женить ся з розведеною з чоловіком, робить перелюб.}}

\VS{19}{\WJ{Один же чоловік був заможний, і одягавсь у кармазин та висон, і жив що-дня пишно.}}

\VS{20}{\WJ{Убогий же один був, на ймя Лазар, що лежав перед ворітьми його ввесь у струпі,}}

\VS{21}{\WJ{і бажав погодуватись окрушинами, що падали з стола багатиревого; тільки ж і собаки приходячи лизали рани його.}}

\VS{22}{\WJ{Стало ся ж, що вмер убогий, і перенесли його ангели на лоно Авраамове; умер же й багатир і поховали його.}}

\VS{23}{\WJ{І в пеклї зняв він очі свої, бувши в муках, і побачив оддалеки Авраама, й Лазаря на лонї його.}}

\VS{24}{\WJ{І покликнувши він, каже: Отче Аврааме, помилуй мене та пішли Лазаря, нехай умочить конець пальця свого в воду та прохолодить язик мій; бо я мучусь у поломї сьому.}}

\VS{25}{\WJ{Рече ж Авраам: Дитино, спогадай, що прийняв єси добре твоє в життю твоїм, а Лазар так само лихе; тепер же він тут утїшаєть ся, а ти мучиш ся.}}

\VS{26}{\WJ{Та ще й до того, між нами й вами пропасть велика утвердилась, щоб которі схотїли перейти звідсїля до вас, не здолїли; анї звідтіля до нас не перейшли.}}

\VS{27}{\WJ{Каже ж він: Благаю ж тебе, отче, щоб післав його до дому батька мого:}}

\VS{28}{\WJ{маю бо пять братів; нехай сьвідкує їм, щоб і вони не прийшли у се місце муки.}}

\VS{29}{\WJ{Рече йому Авраам: Мають вони Мойсея і пророків; нехай слухають їх.}}

\VS{30}{\WJ{Він же каже: Нї, отче Аврааме; тільки ж, коли б хто з мертвих прийшов до них, покають ся.}}

\VS{31}{\WJ{Рече ж йому: Коли Мойсея і пророків не слухають, то, коли б хто й з мертвих воскрес, не піймуть віри.}}




\par }\Chap{17}{\PP \VerseOne{1}Рече ж до учеників:
{\WJ{Не можна не прийти поблазням; горе ж, через кого приходять!}}

\VS{2}{\WJ{Лучче б йому було, коли б жорно млинове почеплено на шию йому, та й укинуто в море, нїж щоб зблазнив одного з малих сих.}}

\VS{3}{\WJ{Озирайтесь на себе. Коли погрішить проти тебе брат твій, докори йому, й коли покаєть ся, прости йому.}}

\VS{4}{\WJ{І коли сїм раз на день погрішить проти тебе, й сїм раз на день обернеть ся до тебе, кажучи: Каюсь; прости йому.}}

\VS{5}І казали апостоли Господеві: Прибав нам віри.

\VS{6}Рече ж Господь:
{\WJ{Коли б ви мали віру з зерно горчицї, то сказали б шовковинї оцїй: Викоренись і посадись у морю, то послухала б вас.}}

\VS{7}{\WJ{Хто ж з вас, слугу мавши, ратая чи пастуха, як ійде з поля, скаже йому зараз: Прийшовши сїдай їсти?}}

\VS{8}{\WJ{А чи не скаже йому: Наготов менї що вечеряти, та підперезавшись послугуй менї, поки їсти му та пити му, а потім їсти меш і пити меш ти?}}

\VS{9}{\WJ{Чи дякує тому слузї, що зробив, що звелено йому?}}

\VS{10}{\WJ{Так і ви, коли зробите все, що звелено вам, кажіть: Що слуги ми нїкчемні; бо, що повинні зробити, зробили.}}

\VS{11}І сталось, як ійшов Він у Єрусалим, і проходив серединою Самариї та Галилеї,

\VS{12}і, як увійшов ув одно село, зустріло Його десять прокажених чоловіків, що стояли оддалеки.

\VS{13}І піднесли вони голос, кажучи: Ісусе, наставниче, помилуй нас.

\VS{14}І побачивши рече їм:
{\WJ{Ідїть покажіть себе священикам.}} І сталось, як пійшли вони, очистились.

\VS{15}Один же з них, бачивши, що одужав, вернувсь, голосом великим прославляючи Бога,

\VS{16}і, припав лицем до ніг Його, дякуючи Йому; а був він Самарянин.

\VS{17}Озвав ся ж Ісус і рече:
{\WJ{Чи не десять очистились? девять же де?}}

\VS{18}{\WJ{Не знайшлись, щоб вернувшись оддати славу Богу, тільки чужоземець сей?}}

\VS{19}І рече йому:
{\WJ{Уставши йди; віра твоя спасла тебе.}}

\VS{20}Як же спитали Його Фарисеї, коли прийде царство Боже, відказав їм, і рече:
{\WJ{Не прийде царство Боже з постереганнєм,}}

\VS{21}{\WJ{анї казати муть: Дивись, ось воно; або: Дивись, он, бо царство Боже у вас усерединї.}}

\VS{22}Рече ж до учеників:
{\WJ{Прийдуть днї, що бажати мете один з днїв Сина чоловічого видїти, та й не побачите.}}

\VS{23}{\WJ{І казати муть вам: Дивись, ось; або: Дивись, он; не йдїть і не ганяйтесь.}}

\VS{24}{\WJ{Бо, як блискавиця, блиснувши з одного краю під небом, до другого краю під небом сьвітить, так буде й Син чоловічий дня свого.}}

\VS{25}{\WJ{Перше ж мусить Він багато терпіти, й відцураєть ся Його рід сей.}}

\VS{26}{\WJ{І як сталось за днїв Ноя, так буде й за днїв Сина чоловічого.}}

\VS{27}{\WJ{Їли, пили, женились, оддавались, аж до дня, як увійшов Ной у ковчег, і настав потоп, та й вигубив усїх.}}

\VS{28}{\WJ{Так само, як сталось і за Лота; їли, пили, торгували, продавали, насаджували, будували,}}

\VS{29}{\WJ{которого ж дня вийшов Лот із Содома, линуло огнем та сїркою з неба та й вигубило всїх.}}

\VS{30}{\WJ{Так же буде й в день, котрого Син чоловічий відкриєть ся.}}

\VS{31}{\WJ{Того дня, хто буде на криші, а надібє його в хатї, нехай не злазить узяти його; й хто на полї, так само нехай не вертаєть ся назад.}}

\VS{32}{\WJ{Спогадайте Лотову жінку.}}

\VS{33}{\WJ{Коли хто шукати ме душу свою спасти, погубить її, а хто погубить її, оживить її.}}

\VS{34}{\WJ{Глаголю вам, тієї ночі буде двоє на однім ліжку; один візьметь ся, а другий зоставить ся.}}

\VS{35}{\WJ{Дві молоти муть укупі; одна візьметь ся, а друга зоставить ся.}}

\VS{36}{\WJ{Двоє будуть у полї; один візьметь ся, а другий зоставить ся.}}

\VS{37}І озвавшись кажуть до Него: Де, Господи? Він же рече їм:
{\WJ{Де тїло, там збирати муть ся орли.}}




\par }\Chap{18}{\PP \VerseOne{1}Сказав же й приповість їм про те, що треба по всяк час молитись, а не внивати,

\VS{2}глаголючи:
{\WJ{Один суддя був у якомусь городї, й Бога не бояв ся, і чоловіка не соромив ся.}}

\VS{3}{\WJ{Вдовиця ж була одна у городї тім, і прийшла до него, кажучи: Помстись за мене над противником моїм.}}

\VS{4}{\WJ{І не хотїв довго, потім же каже в собі: Хоч і Бога не боюсь, і чоловіка не соромлюсь,}}

\VS{5}{\WJ{то, що докучає менї вдова ся, помщусь за неї, щоб, без перестану ходячи, не докучала менї.}}

\VS{6}Рече ж Господь:
{\WJ{Слухайте, що суддя неправедний каже!}}

\VS{7}{\WJ{Бог же чи не помстив ся б за вибраних своїх, що голосять до Него день і ніч, хоч довго терпить про них?}}

\VS{8}{\WJ{Глаголю вам, що помстить ся за них незабаром. Тільки ж Син чоловічий прийшовши, чи знайде віру на землї?}}

\VS{9}Сказав же й до инших, що вповали на себе, що вони праведні, та гордували другими, приповість сю:

\VS{10}{\WJ{Два чоловіки ввійшли в церкву помолитись: один Фарисей, а другий митник.}}

\VS{11}{\WJ{Фарисей, ставши, так у собі молив ся: Боже, дякую Тобі, що я не такий, як инші люде, здирщики, неправедні, перелюбні, або як оцей митник.}}

\VS{12}{\WJ{Я пощу два рази на тиждень, даю десятину з усього, що придбаю.}}

\VS{13}{\WJ{А митник, оддалеки ставши, не хотїв і очей до неба звести, а бив у груди себе, кажучи: Боже, милостивий будь менї грішному.}}

\VS{14}{\WJ{Глаголю вам: пійшов сей до дому свого оправданий більш, нїж той; бо кожен, хто несеть ся вгору, принизить ся; хто ж принижуєть ся, пійде вгору.}}

\VS{15}Приносили ж Йому й дїтей, щоб до них приторкнувсь; бачивши ж ученики, заказували їм.

\VS{16}Ісус же, покликавши їх, рече:
{\WJ{Пустїть дїток приходити до мене й не боронїть їм; таких бо царство Боже.}}

\VS{17}{\WJ{Істино глаголю вам: Хто не прийме царства Божого, як дитина, не ввійде в него.}}

\VS{18}І питав Його один старшина, кажучи: Учителю благий, що робивши життє вічнє наслїджу.

\VS{19}Рече ж йому Ісус:
{\WJ{Чого мене звеш благим? нїхто не благий, тільки один, Бог.}}

\VS{20}{\WJ{Заповідї знаєш: Не чини перелюбу, Не вбивай, Не кради, Не сьвідкуй криво, Поважай батька твого й матїр твою.}}

\VS{21}Він же каже: Се все хоронив я з малку мого.

\VS{22}Почувши ж се Ісус, рече йому:
{\WJ{Ще одного тобі недостає: усе, що маєш, продай та й роздай убогим, і мати меш скарб на небі; та й приходь, ійди слїдом за мною.}}

\VS{23}Він же, почувши се, став вельми сумний, був бо дуже багатий.

\VS{24}Побачивши ж його Ісус, що вельми сумний став, рече:
{\WJ{Як тяжко багацтва маючи увійти в царство Боже!}}

\VS{25}{\WJ{Легше бо верблюдові кріз ушко голки пройти, нїж багатому в царство Боже ввійти.}}

\VS{26}Казали ж ті, що чули: То хто ж може спастись?

\VS{27}Він же рече:
{\WJ{Неможливе у людей — можливе у Бога.}}

\VS{28}Каже ж Петр: Ось ми покинули все, та й пійшли слїдом за Тобою.

\VS{29}Він же рече їм:
{\WJ{Істино, істино глаголю вам: Що нема нїкого, хто покинув господу, або родителїв, або братів, або жінку, або дїти задля царства Божого,}}

\VS{30}{\WJ{та й не приняв багато більше часу сього, а в віку будучому життє вічнє.}}

\VS{31}Узявши ж дванайцятьох, рече до них:
{\WJ{Оце йдемо в Єрусалим, і станеть ся все, що написано через пророків, Синові чоловічому.}}

\VS{32}{\WJ{Буде бо виданий поганам, і насьміхати муть ся з Него, й зневажати муть Його, й плювати муть на Него,}}

\VS{33}{\WJ{і бивши убють Його; а третього дня воскресне.}}

\VS{34}А вони нїчого того не зрозуміли; й було слово се закрите від них, і не розуміли глаголаного.

\VS{35}Стало ся ж, як наближав ся до Єрихона, один слїпий сидїв при дорозї просячи;

\VS{36}чувши ж, що народ йде мимо, спитав, що б се було.

\VS{37}Сказали ж йому, що Ісус Назарянин іде мимо.

\VS{38}І покликнув, кажучи: Ісусе, сину Давидів, помилуй мене.

\VS{39}А ті, що йшли попереду, сварили на него, щоб мовчав; він же ще більш кричав: Сину Давидів, помилуй мене.

\VS{40}Ставши ж Ісус, звелїв його привести до себе; як же наближив ся він, спитав його,

\VS{41}глаголючи:
{\WJ{Що хочеш, щоб зробив тобі?}} Він же каже: Господи, щоб прозрів.

\VS{42}А Ісус рече йому:
{\WJ{Прозри: віра твоя спасла тебе.}}

\VS{43}І зараз прозрів, та й пійшов слїдом за Ним, прославляючи Бога; і ввесь народ, побачивши се, оддав хвалу Богові.




\par }\Chap{19}{\PP \VerseOne{1}І вийшовши проходив через Єрихон.

\VS{2}І ось чоловік, на ймя званий Закхей, а був він старший між митниками, й був заможний.

\VS{3}І бажав бачити Ісуса, хто Він, та не зміг за народом, бо малого був зросту.

\VS{4}І, побігши наперед, вилїз на шовковицю, щоб подивитись на Него; бо туди мав проходити.

\VS{5}І, як прийшов на те місце, споглянувши Ісус, побачив його, й рече до него:
{\WJ{Закхею, злїзь боржій додолу; сьогоднї бо в дому твоїм треба менї бути.}}

\VS{6}І злїз він боржій, і прийняв Його радїючи.

\VS{7}І бачивши всї, нарікали, кажучи: Що до грішника чоловіка пійшов у гостину.

\VS{8}Ставши ж Закхей, каже до Господа: Ось половину достатку мого, Господи, даю вбогим; і коли кого чим обидив, віддаю вчетверо.

\VS{9}Рече ж до него Ісус:
{\WJ{Що сьогоднї спасеннє домові сьому сталось, бо й він син Авраамів:}}

\VS{10}{\WJ{прийшов бо Син чоловічий, щоб шукати й спасати погибше.}}

\VS{11}Як же слухали вони се, додавши сказав приповість: бо був Він близько Єрусалиму, й думали вони, що зараз має царство Боже явитись.

\VS{12}Рече ж оце:
{\WJ{Один чоловік значного роду йшов у землю далеку прийняти собі царство, та й вернутись.}}

\VS{13}{\WJ{Покликавши ж десять слуг своїх, дав їм десять мин срібла, та й сказав до них: Орудуйте, поки прийду.}}

\VS{14}{\WJ{Міщане ж його ненавидїли його, й післали посли слїдом за ним, кажучи: Не хочемо сього, щоб царював над нами.}}

\VS{15}{\WJ{І сталось, як вернув ся він, прийнявши царство, сказав прикликати собі слуг тих, що дав їм срібло, щоб знати, хто що зʼорудував.}}

\VS{16}{\WJ{Прийшов же первий, кажучи: Пане, мина твоя приробила десять мин.}}

\VS{17}{\WJ{І рече йому: Гаразд, добрий слуго; що у найменшому вірен був єси, то май власть над десятьма городами.}}

\VS{18}{\WJ{І приступив другий, кажучи: Пане, мина твоя зробила пять мин.}}

\VS{19}{\WJ{Рече ж і сьому: І ти будь над пятьма городами.}}

\VS{20}{\WJ{Приступив і инший, кажучи: Пане, ось мина твоя, котру я мав сховану в хустцї:}}

\VS{21}{\WJ{боявсь бо тебе, що ти чоловік жорстокий: береш, чого не клав єси, і жнеш, чого не сїяв.}}

\VS{22}{\WJ{Рече ж йому: З уст твоїх судити му тебе, лукавий слуго. Знав єси, що я чоловік жорстокий: беру, чого не клав, і жну, чого не сїяв;}}

\VS{23}{\WJ{а чом же не дав єси срібла мого у міняльню? і я, прийшовши, з лихвою виміг би його.}}

\VS{24}{\WJ{І рече стоячим коло него: Візьміть від него мину, а дайте маючому десять мин.}}

\VS{25}{\WJ{(І казали йому: Пане, має десять мин.)}}

\VS{26}{\WJ{Глаголю бо вам: Що всякому маючому дасть ся, від немаючого ж і, що має, візьметь ся від него.}}

\VS{27}{\WJ{А ворогів моїх тих, що не хочуть, щоб царював над ними, приведїть сюда, та й повбивайте передо мною.}}

\VS{28}І, промовивши се, пійшов далїй, ідучи в Єрусалим.

\VS{29}І сталось, як наближавсь до Витфагиї та Витаниї, до гори, званої Оливної, післав двох з учеників своїх,

\VS{30}глаголючи:
{\WJ{Ідїть у село, що перед вами, у котре ввійшовши, знайдете осля привязане, що на него нїхто з людей нїколи не сїдав. Одвязавши його, приведїть.}}

\VS{31}{\WJ{І коли хто вас поспитає: На що одвязуєте? так скажіть йому: Що Господеві треба його.}}

\VS{32}Пійшовши ж послані, знайшли, як Він сказав їм.

\VS{33}Як же одвязували вони осля, казали господарі його до них: На що одвязуєте осля?

\VS{34}Вони ж сказали: Господеві його треба.

\VS{35}І привели його до Ісуса; й, накинувши свою одежу на осля, посадили Ісуса.

\VS{36}Як же Він їхав, простилали одежу свою по дорозї.

\VS{37}Коли ж вже наближив ся Він до збочу гори Оливної, почало все множество учеників радуючись хвалити Бога голосом великим за всї чудеса, що бачили,

\VS{38}говорячи: Благословен грядущий цар в імя Господнє; впокій на небі, і слава на вишинах!

\VS{39}А деякі з Фарисеїв між народом казали до Него: Учителю, закажи ученикам Твоїм.

\VS{40}І озвавшись рече їм:
{\WJ{Глаголю вам, що коли сї замовкнуть, каміннє кричати ме.}}

\VS{41}І, як наближивсь, то, побачивши город, заплакав над ним,

\VS{42}глаголючи:
{\WJ{О, коли б зрозумів і ти хоч у день сей твій, що для впокою твого! тепер же воно закрито перед очима твоїми.}}

\VS{43}{\WJ{Бо прийдуть днї на тебе, й обкинуть вороги твої валами тебе, та й обляжуть тебе, й стиснуть тебе звідусюди.}}

\VS{44}{\WJ{І з землею зрівняють тебе й дїти твої у тобі; і не зоставлять у тобі каменя на каменї; бо не розумів єси часу одвідин твоїх.}}

\VS{45}І ввійшовши у церкву, почав виганяти продаючих і купуючих,

\VS{46}глаголючи їм:
{\WJ{Писано: Дом мій — дом молитви; ви ж його зробили вертепом розбійників.}}

\VS{47}І навчав що-дня в церкві. Архиєреї ж та письменники й значні людські шукали Його вбити.

\VS{48}І не знайшли, що б зробити Йому; народ бо ввесь горнувсь до Него, слухаючи.




\par }\Chap{20}{\PP \VerseOne{1}І сталось одного з тих днїв, як навчав Він народ у церкві та благовіствував, поприходили архиєреї та письменники з старшими,

\VS{2}і промовили до Него, кажучи: Скажи нам, якою властю се робиш? або хто дав Тобі власть сю?

\VS{3}Відказуючи ж рече до них:
{\WJ{Спитаю вас і я про одну річ, і скажіть менї:}}

\VS{4}{\WJ{Хрещеннє Йоанове з неба було, чи від людей?}}

\VS{5}Вони ж міркували в собі говорячи: Коли скажемо: З неба, казати ме: Чом же не поняли ви віри йому?

\VS{6}Коли ж скажемо: Від людей, то ввесь народ покаменує нас; певен бо він, що Йоан пророк.

\VS{7}І відказали, що не знають, звідкіля.

\VS{8}А Ісус їм рече:
{\WJ{То й я не скажу вам, якою властю я се роблю.}}

\VS{9}Почав же до народу глаголати приповість сю:
{\WJ{Один чоловік насадив виноградник, та й дав його виноградарям, та й відїхав на довгий час.}}

\VS{10}{\WJ{І післав у пору до виноградарів слугу, щоб з овощу винограднього дали йому; виноградарі ж, побивши його, відослали впорожнї.}}

\VS{11}{\WJ{І післав ще другого слугу; вони ж і того, побивши та обезчестивши, відослали впорожнї.}}

\VS{12}{\WJ{І післав ще третього; вони ж і сього, поранивши, прогнали.}}

\VS{13}{\WJ{Рече ж пан виноградника: Що робити? пішлю сина мого любого: може, того побачивши, посоромлять ся.}}

\VS{14}{\WJ{Побачивши ж його виноградарі, казали між собою, говорячи: Се наслїдник; ходїмо вбємо його, щоб наше було наслїддє.}}

\VS{15}{\WJ{І, викинувши його за виноградник, убили. Що ж робити ме пан виноградника?}}

\VS{16}{\WJ{Прийде та й вигубить виноградарів сих, і дасть виноградник иншим.}} Почувши ж, сказали: Борони Боже!

\VS{17}Він же, поглянувши на них, рече:
{\WJ{Що ж се написано? Камінь, що відкинули будівничі, сей став ся головою угла?}}

\VS{18}{\WJ{Всякий, хто впаде на той камінь, розібєть ся, на кого ж він упаде, розітре його.}}

\VS{19}І шукали архиєреї та письменники наложити на Него руки тієї години, та боялись народу; зрозуміли бо, що до них приповість сю сказав.

\VS{20}І, назираючи Його, післали підглядників, що видавали себе за праведних, щоб схопити Його на слові та віддати старшинї та властї ігемоновій.

\VS{21}І питали вони Його, кажучи: Учителю, знаємо, що право говориш, і навчаєш, і не дивиш ся на лице, а по правдї на путь Божий наставляєш.

\VS{22}Годить ся нам кесареві данину давати, чи нї?

\VS{23}Постерігши ж їх підступ, рече до них:
{\WJ{Що мене спокушуєте?}}

\VS{24}{\WJ{Покажіть менї денария. Чиє має обличчє і надпись?}} Озвавши ся ж сказали: Кесареве.

\VS{25}Він же рече їм:
{\WJ{Оддайте ж оце кесареве кесареві, а Боже Богові.}}

\VS{26}І не могли вони схопити Його на слові перед народом; і, дивуючись одповіддю Його, мовчали.

\VS{27}Приступивши ж тодї деякі з Садукеїв, котрі перечять, що є воскресеннє, питали Його,

\VS{28}говорячи: Учителю, Мойсей написав нам: Коли чий брат умре, мавши жінку, й сей бездїтний умре, щоб узяв брат його жінку й воскресив насїннє братові своєму.

\VS{29}Сїм оце братів було; й первий, взявши жінку, умер бездїтний.

\VS{30}І взяв другий жінку, та й сей умер бездїтний.

\VS{31}І третій узяв її, та й не зоставили дїтей, і повмирали.

\VS{32}Опісля ж усїх умерла й жінка.

\VS{33}Оце ж у воскресенню кому з них буде жінкою? сїм бо мали її за жінку.

\VS{34}І відказуючи рече їм Ісус:
{\WJ{Сини сьвіту сього женять ся й видають заміж:}}

\VS{35}{\WJ{которі ж удостоють ся дождати віку того й воскресення з мертвих, ті нї женять ся анї віддають заміж:}}

\VS{36}{\WJ{бо анї вмерти не можуть, рівні бо ангелам і сини вони Божі, воскресення синами бувши.}}

\VS{37}{\WJ{А що встають мертві, то й Мойсей показав коло купини, як зве Господа Богом Авраама, й Богом Ісаака, й Богом Якова.}}

\VS{38}{\WJ{Бог же не мертвих, а живих, всї бо Йому живуть.}}

\VS{39}Озвавши ся ж деякі з письменників, казали: Учителю, добре глаголав єси.

\VS{40}І більш не сьміли питати Його нї про що.

\VS{41}Рече ж до них:
{\WJ{Як се кажуть, що Христос син Давидів?}}

\VS{42}{\WJ{А сам Давид говорить у книзї псальм: Рече Господь Господеві моєму: Сиди по правицї в мене,}}

\VS{43}{\WJ{доки положу ворогів Твоїх підніжком ніг твоїх.}}

\VS{44}{\WJ{Давид оце Господом Його зве: як же Він син Його?}}

\VS{45}Як же слухав увесь народ, рече ученикам своїм:

\VS{46}{\WJ{Остерегайтесь письменників, що бажають ходити в шатах, та люблять витання на торгах, та перві сїдалища по школах, та перві місця на бенкетах;}}

\VS{47}{\WJ{що жеруть доми вдовиць, і для виду довго молять ся. Сї приймуть ще тяжчий осуд.}}




\par }\Chap{21}{\PP \VerseOne{1}Поглянувши ж побачив, як кидали дари свої в скарбону заможні.

\VS{2}Побачив же й одну вдовицю вбогу, що кидала туди дві лепти.

\VS{3}І рече:
{\WJ{Правдиво глаголю вам, що вдовиця вбога ся більш усїх укинула:}}

\VS{4}{\WJ{всї бо ті з достатку свого кидали у дари Божі, ся ж з недостатку свого увесь прожиток свій, що мала, вкинула.}}

\VS{5}І як деякі говорили про церкву, що каміннєм красним та посьвятами украшена, рече:

\VS{6}{\WJ{Із сього, що бачите, прийдуть днї, в котрі не зоставить ся камінь на каменї, щоб не зруйновано.}}

\VS{7}Питали ж Його, кажучи: Учителю, коли ж се буде? й що за ознака, коли се має стати ся?

\VS{8}Він же рече:
{\WJ{Гледїть, щоб не були зведені; многі бо прийдуть в імя моє, кажучи: Що се я. А час приближив ся; не йдїть же за ними.}}

\VS{9}{\WJ{Як же почуєте про войни та ворохобнї, не полохайтесь; мусить бо перш се статись; тільки ж не зараз конець.}}

\VS{10}Тодї рече їм:
{\WJ{Устане нарід на нарід і царство на царство,}}

\VS{11}{\WJ{і трус великий по місцях, і голоднеча, й помір буде, й страхи, й ознаки з неба великі будуть.}}

\VS{12}{\WJ{Та перш того всього наложать на вас руки свої і гонити муть, видаючи в школи й темницї, і водячи перед царі та ігемони задля імя мого.}}

\VS{13}{\WJ{І станеть ся воно вам на сьвідкуваннє.}}

\VS{14}{\WJ{Постановіть же в серцях ваших наперед, не готовитись відказувати:}}

\VS{15}{\WJ{я бо дам вам уста й премудрість, котрій не здолїють противитись, анї встояти усї противники ваші.}}

\VS{16}{\WJ{Будете ж видавані й від родителїв, і братів, і родини, й приятелїв: і вбивати муть деяких з вас.}}

\VS{17}{\WJ{І будете ненавиджені від усїх задля імя мого.}}

\VS{18}{\WJ{Та й волосина з голови вашої не загине.}}

\VS{19}{\WJ{У терпінню вашому осягнїть душі ваші.}}

\VS{20}{\WJ{Як же побачите, що обгорнуто таборами Єрусалим, тодї знайте, що наближило ся спустїннє його.}}

\VS{21}{\WJ{Тодї, хто в Юдеї, нехай біжять у гори; а хто в серединї в йому, нехай виходять; а ті, що по селах, нехай не ввіходять у него.}}

\VS{22}{\WJ{Бо се днї мести, щоб справдилось усе написане.}}

\VS{23}{\WJ{Горе ж важким і годуючим у ті днї! буде бо біда велика на землї, і гнїв на народї сьому.}}

\VS{24}{\WJ{І поляжуть від гострого меча, й позаймані будуть у полонь до всїх поган; і топтати муть Єрусалим погане, доки сповнять ся часи поган.}}

\VS{25}{\WJ{І будуть ознаки на сонцї, й місяцї, й зорях, а на землї переполох народів у заколотї; як зареве море та филї.}}

\VS{26}{\WJ{І омертвіють люде від страху та дожидання того, що прийде на вселенну: сили бо небесні захитають ся.}}

\VS{27}{\WJ{І тодї побачять Сина чоловічого, йдучого на хмарі з силою і славою великою.}}

\VS{28}{\WJ{Як же зачне се дїятись, випростуйтесь і підіймайте голови ваші; бо наближилось викупленнє ваше.}}

\VS{29}І сказав приповість їм:
{\WJ{Бачте смоківницю і всякі дерева:}}

\VS{30}{\WJ{Як розпукують ся вже, бачивши самі розумієте, що вже близько лїто.}}

\VS{31}{\WJ{Так і ви, коли побачите, як се станеть ся, знайте, що близько царство Боже.}}

\VS{32}{\WJ{Істино глаголю вам: Ще не перейде рід сей, доки все станеть ся.}}

\VS{33}{\WJ{Небо й земля перейде, слова ж мої не перейдуть.}}

\VS{34}{\WJ{Остерегайте ся ж, щоб часом не обтягчились ваші серця прожорством, та пянством, та журбою життя сього, й щоб несподївано на вас не настиг день той.}}

\VS{35}{\WJ{Бо, як сїтка, впаде на всїх, що живуть на лицї всієї землї.}}

\VS{36}{\WJ{Пильнуйте, по всяк час молячись, щоб удостоїли ся втекти від того всього, що має статись, і станути перед Сином чоловічим.}}

\VS{37}Навчав же днями в церкві, ночами ж виходячи, пробував на горі, званій Оливною.

\VS{38}Усї ж люде сходились рано до Него в церкву слухати Його.




\par }\Chap{22}{\PP \VerseOne{1}Наближало ся ж сьвято опрісноків, зване пасха.

\VS{2}І шукали архиєреї та письменники, як би погубити Його; боялись бо народу.

\VS{3}Ввійшов же сатана в Юду, на прізвище Іскариоцького, що був з числа дванайцяти.

\VS{4}І пійшовши говорив з архиєреями та воєводами, як Його зрадити їм.

\VS{5}І зрадїли вони, й вмовились йому срібла дати.

\VS{6}І обіцяв ся, і шукав нагоди, щоб видати Його їм потай народу.

\VS{7}Прийшов же день опрісноків, як треба було колоти пасхове ягня.

\VS{8}І післав Петра та Йоана, глаголючи:
{\WJ{Йдїть та приготовте нам пасху їсти.}}

\VS{9}Вони ж сказали Йому: Де хочеш, щоб приготовити?

\VS{10}Він же рече їм:
{\WJ{Ось, як увійдете в город, зустріне вас чоловік, глек води несучи. Йдїть слїдом за ним у господу, куди ввійде.}}

\VS{11}{\WJ{І скажіть господареві дому: Каже тобі учитель: Де сьвітлиця, щоб пасху з учениками моїми їсти?}}

\VS{12}{\WJ{І той вам покаже гірницю велику застелену; там приготовте.}}

\VS{13}Пійшовши ж знайшли, як сказав їм, і приготовили пасху.

\VS{14}І, як настала година, сїв Він, й дванайцять апостолів з Ним.

\VS{15}І рече до них:
{\WJ{Бажаннєм забажав я сю пасху їсти з вами, перш нїж прийму муки:}}

\VS{16}{\WJ{глаголю бо вам: Що більш не їсти му її, доки сповнить ся в царстві Божому.}}

\VS{17}І, взявши чашу, й оддавши хвалу, рече:
{\WJ{Прийміть се та подїлить собі:}}

\VS{18}{\WJ{глаголю бо вам: Що не пити му вже від плоду винограднього, доки царство Боже прийде.}}

\VS{19}І, взявши хлїб, та оддавши хвалу, переломив, і дав їм, глаголючи:
{\WJ{Се єсть тїло моє, що за вас даєть ся. Се чинїть на мій спомин.}}

\VS{20}Так само й чашу після вечері, глаголючи:
{\WJ{Ся чаша новий завіт у крові моїй, що за вас пролита буде.}}

\VS{21}{\WJ{Та ось рука зрадника мого зо мною на столї.}}

\VS{22}{\WJ{Син то чоловічий іде, як постановлено наперед, тільки ж горе чоловікові тому, що зрадить Його!}}

\VS{23}І стали вони перепитуватись між собою, хто б з них був, що се має зробити.

\VS{24}Постало ж і змаганнє між ними, хто з них здаєть ся бути більшим.

\VS{25}Він же рече їм:
{\WJ{Царі в поган панують над ними, й ті, що власть над ними мають, добродїями звуть ся.}}

\VS{26}{\WJ{Ви ж не так: тільки ж найбільший між вами нехай буде як найменший, і хто старший — як слуга.}}

\VS{27}{\WJ{Хто бо більший: хто за столом, чи хто послугує? хиба не хто за столом? я ж між вами, як слуга.}}

\VS{28}{\WJ{Ви ж пробували зо мною в спокусах моїх.}}

\VS{29}{\WJ{І я завітую вам, як завітував менї Отець мій, царство,}}

\VS{30}{\WJ{щоб їли й пили за столом моїм у царстві моєму, і сидїли на престолах, судячи дванайцять родів Ізраїлевих.}}

\VS{31}Рече ж Господь:
{\WJ{Симоне, Симоне, ось сатана жадав собі вас, щоб просївати, як пшеницю;}}

\VS{32}{\WJ{я ж молив ся за тебе, щоб не поменшала віра твоя, і ти колись, навернувшись, утверди братів твоїх.}}

\VS{33}Він же каже Йому: Господи, з Тобою готов я і в темницю, і на смерть іти.

\VS{34}Він же рече:
{\WJ{Глаголю тобі, Петре, не запіє сьогоднї півень, перш нїж тричі відречеш ся, що не знаєш мене.}}

\VS{35}І рече їм:
{\WJ{Як посилав вас я без сакви, й торбини, й обувя, чи чого недоставало вам?}} Вони ж казали: Нїчого.

\VS{36}Рече тодї їм:
{\WJ{А тепер хто має сакву, нехай бере так само й торбину: а хто не має, нехай продасть одежу, та купить меч.}}

\VS{37}{\WJ{Глаголю бо вам, що ще й се написане мусить справдитись на менї: І з беззаконними полїчено його: бо все про мене сповняєть ся.}}

\VS{38}Вони ж сказали: Господи, ось мечів тут два. Він же рече їм:
{\WJ{Доволї.}}

\VS{39}І вийшовши пійшов по звичаю на гору Оливну; ійшли ж слїдом за Ним і ученики Його.

\VS{40}Прибувши ж на місце, рече їм:
{\WJ{Молїть ся, щоб не ввійти в спокусу.}}

\VS{41}А сам відступив од них, так як кинути каменем, і, приклонивши колїна, молив ся,

\VS{42}глаголючи:
{\WJ{Отче, коли хочеш, мимо неси чашу сю від мене: тільки ж не моя воля, а Твоя нехай буде.}}

\VS{43}Явив ся ж Йому ангел з неба, підкріпляючи Його.

\VS{44}І, бувши в смертній боротьбі, ще пильнїще молив ся; був же піт Його як каплї крови, каплючі на землю.

\VS{45}І, вставши від молитви, й прийшовши до учеників своїх, знайшов їх сплячих від смутку,

\VS{46}і рече їм:
{\WJ{Чого спите? уставши молїть ся, щоб не ввійшли в спокусу.}}

\VS{47}Ще ж Він промовляв, ось народ і званий Юда, один з дванайцяти, йшов поперед них, і приступив до Ісуса, поцїлувати Його.

\VS{48}Ісус же рече йому:
{\WJ{Юдо, цїлуваннєм Сина чоловічого зраджуєш?}}

\VS{49}Бачивши ж ті, що коло Него, до чого доходить, казали Йому: Господи, чи вдарити нам мечем?

\VS{50}І вдарив один хтось із них слугу архиєрейського, та й відтяв йому ухо праве.

\VS{51}І озвавшись Ісус, рече:
{\WJ{Оставте аж до сього.}} І, приторкнувшись до уха його, сцїлив його.

\VS{52}Рече ж Ісус до прийшовших на Него архиєреїв і воєвод, і церковних старших:
{\WJ{Як на розбійника ви прийшли з мечами та киями?}}

\VS{53}{\WJ{Як що-дня був я з вами в церкві, не простягали рук на мене; та се ваша година й власть темряви.}}

\VS{54}Узявши ж Його, повели, й привели Його в двір архиєрейський. Петр же йшов слїдом оддалеки.

\VS{55}Як же запалили огонь серед двора та посїдали вкупі, сїв і Петр серед них.

\VS{56}Побачивши ж Його одна служниця, як сидїв коло сьвітла, й, придивляючись на него, сказала: І сей з Ним був.

\VS{57}Він же одрік ся Його, кажучи: Жінко, не знаю Його.

\VS{58}А згодя другий, побачивши його, сказав: І ти з них єси. Петр же каже: Чоловіче, нї.

\VS{59}І мало що не через одну годину, инший хтось ствердив, кажучи: Справдї і сей з Ним був, бо й Галилеєць він.

\VS{60}Каже Петр: Чоловіче, не знаю, що кажеш. І зараз, як ще говорив він, запіяв півень.

\VS{61}І обернувшись Господь, поглянув на Петра. І згадав Петр слово Господнє, як глаголав йому:
{\WJ{Що перш нїж півень запіє, відречеш ся мене тричі.}}

\VS{62}І вийшовши геть Петр, заплакав гірко.

\VS{63}А чоловіки, що держали Ісуса, насьміхались із Него, бючи.

\VS{64}І, закривши Його, били в лице Його, та й питали Його, кажучи: Проречи, хто вдарив Тебе.

\VS{65}І иншого багато, хуливши, казали на Него.

\VS{66}А як настав день, зібралась старшина людська, та архиєреї і письменники, та й повели Його в раду свою, кажучи:

\VS{67}Чи Ти єси Христос? скажи нам. Рече ж їм:
{\WJ{Коли вам скажу, не піймете віри;}}

\VS{68}{\WJ{коли ж і спитаю вас, не відповісте менї й не відпустите.}}

\VS{69}{\WJ{Від нинї сидїти ме Син чоловічий по правицї сили Божої.}}

\VS{70}І сказали всї: То се Ти Син Божий? Він же до них рече:
{\WJ{Ви кажете, що се я.}}

\VS{71}Вони ж сказали: На що нам ще сьвідчення? самі бо чули з уст Його.




\par }\Chap{23}{\PP \VerseOne{1}І вставши все множество їх, повели Його до Пилата.

\VS{2}І стали винувати Його, кажучи: Сього знайшли ми, що розвертає народ і забороняє кесареві данину давати, та й каже, що Він Христос-цар.

\VS{3}Пилат же спитав Його, кажучи: Чи Ти цар Жидівський? Він же, озвавшись до него, рече:
{\WJ{Ти кажеш.}}

\VS{4}Пилат же сказав до архиєреїв і до народу: Нїякої не знаходжу вини в чоловікові сьому.

\VS{5}Вони ж намагали, говорячи: Що бунтує народ, навчаючи по всїй Юдеї, почавши від Галилеї аж посї.

\VS{6}Пилат же, почувши про Галилею, спитав, чи чоловік не Галилеєць,

\VS{7}і, довідавшись, що Він присуду Іродового, післав Його до Ірода, що також був у Єрусалимі тими днями.

\VS{8}Ірод же, побачивши Ісуса, зрадїв вельми; бажав бо здавна бачити Його; бо чув багато про Него; й сподївав ся яку ознаку бачити, що від Него станеть ся.

\VS{9}Питав же Його словами многими; Він же нїчого не відказав йому.

\VS{10}Стояли ж архиєреї та письменники, завзято винуючи Його.

\VS{11}Зневаживши ж Його Ірод з воїнами своїми та насьміявшись, одягнувши Його в шату ясну, післав Його Пилатові.

\VS{12}Стали ж собі другами Пилат та Ірод того дня: жили бо перше, ворогуючи між собою.

\VS{13}Пилат же, скликавши архиєреїв та князїв і народ,

\VS{14}каже до них: Привели ви менї чоловіка сього, яко розвертаючого народ; і ось я, перед вами питаючи, нїякої не знайшов в чоловікові сьому вини, якими винуєте Його;

\VS{15}та й нї Ірод; посилав бо Його до него, й ось нїчого достойного смерти не знайдено в Ньому.

\VS{16}То, покаравши, відпущу Його.

\VS{17}(Треба ж йому було відпускати їм що-сьвята одного.)

\VS{18}Закричали ж вони всї разом, кажучи: Візьми сього, відпусти ж нам Вараву,

\VS{19}котрого, за якусь бучу, що сталась у городї, і за убийство, вкинуто в темницю.

\VS{20}Знов же Пилат покликнув, хотївши відпустити Ісуса.

\VS{21}Вони ж кричали: Розпни, розпни Його!

\VS{22}Він же втретє каже до них: Яке ж бо зло зробив сей? Нїякої вини смерти не знайшов я в Йому. То покаравши, випущу Його.

\VS{23}Вони ж намагали голосом великим, просячи, Його розпяти. І перемогли голоси їх та архиєрейські.

\VS{24}Пилат же присудив, щоб сталось по просьбі їх.

\VS{25}Відпустив же їм за бунт і убийство вкинутого в темницю, котрого просили; Ісуса ж видав на їх волю.

\VS{26}І як повели Його, то, взявши одного Симона Киринея, ідучого з поля, положили на него хрест нести за Ісусом.

\VS{27}Ійшло ж слїдом за Ним велике множество народу й жінок, що голосили й ридали по Йому.

\VS{28}І обернувшись до них Ісус, рече:
{\WJ{Дочки Єрусалимські, не плачте по менї, а по собі плачте і по дїтях ваших.}}

\VS{29}{\WJ{Бо ось прийдуть днї, коли скажуть: Блаженні неплідні, й утроби, що не родили, й соски, що не годували.}}

\VS{30}{\WJ{Тодї стануть говорити горам: Упадїть на нас, і узгіррям: Покрийте нас.}}

\VS{31}{\WJ{Бо коли зеленому дереву се роблять, то з сухим що станеть ся?}}

\VS{32}Ведено ж і инших двох лиходїїв з Ним на смерть.

\VS{33}І, як прийшли на врочище Черепове, там розпяли Його й лиходїїв, одного по правицї, а одного по лївицї.

\VS{34}Ісус же рече:
{\WJ{Отче, відпусти їм; не знають бо, що роблять.}}

\VS{35}І стояв народ дивлячись. Насьміхали ся ж і старші з ними, кажучи: Инших спасав; нехай спасе й себе, коли се Христос, вибраний Божий.

\VS{36}Насьміхали ся ж з Него й воїни, приступаючи й оцет подаючи Йому,

\VS{37}і кажучи: Коли Ти єси цар Жидівський, спаси себе.

\VS{38}Була ж і надпись над Ним письмом Грецьким та Римським, та Єврейським: Се цар Жидівський.

\VS{39}Один же з повішених лиходїїв хулив Його, кажучи: Коли Ти Христос, спаси себе й нас!

\VS{40}Озвавши ся ж другий, докорив йому, кажучи: І не боїш ся Бога, коли в такому ж осудї єси?

\VS{41}Та ми по правдї; по заслузї бо за те, що коїли, приймаємо; сей же нїчого недоброго не зробив.

\VS{42}І сказав до Ісуса: Спогадай мене, Господи, як прийдеш у царство Твоє.

\VS{43}І рече йому Ісус:
{\WJ{Істино глаголю тобі: Сьогоднї зо мною будеш у раю.}}

\VS{44}Було ж се коло години шестої, і темрява сталась по всїй землї до години девятої.

\VS{45}І померкло сонце, й роздерлась завіса церковня посерединї.

\VS{46}І покликнувши голосом великим Ісус, рече:
{\WJ{Отче, у Твої руки передаю духа мого!}} й, се промовивши, зітхнув духа.

\VS{47}Побачивши ж сотник, що сталось, прославив Бога, кажучи: Справдї, чоловік сей праведний був.

\VS{48}І ввесь народ, що зійшов ся на сю дивовижу, побачивши, що сталось, бючи себе в груди, вертав ся.

\VS{49}Стояли ж усї знакомі Його оддалеки й жінки, що поприходили слїдом за Ним із Галилеї, дивлячись на се.

\VS{50}І ось чоловік, на ймя Йосиф, що був радник, чоловік добрий і праведний,

\VS{51}(сей не пристав до ради й дїла їх,) з Ариматеї, города Жидівського, що також сподївавсь царства Божого;

\VS{52}сей, прийшовши до Пилата, просив тїла Ісусового.

\VS{53}І, знявши Його, обгорнув Його плащеницею, і положив Його у гробі висїченому, де нїколи нїхто не лежав.

\VS{54}І був день пятниця, а субота сьвітала.

\VS{55}Поприходивши ж слїдом жінки, що прийшли з Галилеї, дивились на гріб, і як положене було тїло Його.

\VS{56}І вернувшись наготовили пахощів та мира, а в суботу відпочивали по заповідї.




\par }\Chap{24}{\PP \VerseOne{1}Первого ж дня тижня, вельми рано, прийшли вони на гріб, несучи, що наготовили, пахощі, і другі з ними.

\VS{2}Знайшли ж камінь відкочений від гробу.

\VS{3}І ввійшовши не знайшли тїла Господа Ісуса.

\VS{4}І сталось, як здумілись вони від сього, ось два чоловіки стояли перед ними в шатах ясних.

\VS{5}Як же полякались вони й нахилили лице до землї, рекли до них: Чого шукаєте живого між мертвими?

\VS{6}Нема Його тут, а встав. Згадайте, як Він промовляв до вас, ще бувши в Галилеї,

\VS{7}глаголючи:
{\WJ{Що мусить Син чоловічий бути виданим у руки чоловіків грішників, і бути розпятим, і третього дня воскреснути.}}

\VS{8}І згадали слова Його,

\VS{9}і, вернувшись од гробу, сповістили про се все одинайцятьох і всїх инших.

\VS{10}Була ж Мария Магдалина, та Йоанна, та Мария Яковова, й инші з ними, що оповідали перед апостолами се.

\VS{11}І явились перед ними яко видумка слова їх, і не поняли віри їм.

\VS{12}Петр же, вставши, побіг до гробу; й нахилившись побачив тільки полотно, що лежало, й пійшов, сам у собі дивуючись тим, що сталось.

\VS{13}І ось двоє з них ійшло того ж дня на село, зване Емаус, гоней з шістьдесять од Єрусалиму.

\VS{14}І розмовляли вони між собою про все те, що стало ся.

\VS{15}І сталось, як розмовляли вони та перепитувались, і сам Ісус наближившись, ійшов з ними.

\VS{16}Очі ж їх були вдержані, щоб не пізнали Його.

\VS{17}Рече ж до них:
{\WJ{Що се за речі, про котрі розмовляєте між собою йдучи, та сумуєте?}}

\VS{18}Озвав ся ж один, на ймя Клеопа й каже до Него: Хиба Ти один захожий у Єрусалимі, і не знаєш, що стало ся в йому сими днями?

\VS{19}І рече їм:
{\WJ{Що ж таке?}} Вони ж сказали Йому: Про Ісуса Назарянина, що був муж пророк, сильний дїлом і словом перед Богом і всїм народом,

\VS{20}як видали Його архиєреї та князї наші на суд смертний і розпяли Його.

\VS{21}Ми ж уповали, що се Він, що має збавити Ізраїля; а до всього того третїй се день іде сьогоднї, як се стало ся;

\VS{22}тільки ж і жінки деякі з наших налякали нас, бувши рано при гробі,

\VS{23}і, не знайшовши тїла Його, прийшли оповідуючи, що явленнє ангелів бачили, котрі глаголють, що Він живий.

\VS{24}І пійшли деякі з наших до гробу, й знайшли так, як і жінки казали; Його ж не бачили.

\VS{25}І рече Він до них:
{\WJ{о безумні і лїниві серцем вірувати всьому, що промовили пророки!}}

\VS{26}{\WJ{Чи не мусїв се терпіти Христос і ввійти в славу свою?}}

\VS{27}І, почавши від Мойсея і від усїх пророків, виясняв їм у всїх писаннях про Него.

\VS{28}І наближились до села, куди йшли, й Він зробив, нїби хоче йти далїй.

\VS{29}Вони ж удержували Його, кажучи: Зостань ся з нами; бо вже надвечір, і нахилив ся день. І ввійшов, щоб зостатись із ними.

\VS{30}І сталось, як сидїв Він за столом з ними, взявши хлїб, благословив, і переломивши, подав їм.

\VS{31}Їм же відкрились очі, й пізнали вони Його; й став ся Він невидимий їм.

\VS{32}І казали вони один до одного: Хиба ж серце наше не горіло в нас, як промовляв до нас у дорозї, і як розкривав нам писання?

\VS{33}І, вставши тієї ж години, вернулись у Єрусалим і знайшли згромаджених одинайцять, і тих, що були з ними,

\VS{34}як говорили: Що встав Господь справдї і явив ся Симонові.

\VS{35}І розповіли вони, що сталось у дорозї, і як пізнали Його в ламанню хлїба.

\VS{36}Як же се вони говорили, сам Ісус став посеред них, і рече їм:
{\WJ{Упокій вам.}}

\VS{37}Вони ж, полякавшись і перестрашившись, думали, що духа бачять.

\VS{38}І рече їм:
{\WJ{Чого стрівожились? і чого думки встають у серцях ваших?}}

\VS{39}{\WJ{Дивіть ся на руки мої і ноги мої, що се сам я. Дотикайтесь мене й вбачайте; бо дух тїла й костей не має, як бачите, що я маю.}}

\VS{40}І, се глаголючи, показав їм руки й ноги.

\VS{41}Ще ж як не поняли вони віри з радощів та дивувались, рече їм:
{\WJ{Маєте що їсти тут?}}

\VS{42}Вони ж Йому подали риби печеної частину та медового стільника (крижку).

\VS{43}І взявши, їв перед ними.

\VS{44}Рече ж їм:
{\WJ{Оце ж слова, що глаголав я до вас, ще бувши з вами, що мусить справдити ся все, писане в законї Мойсейовому, й пророках, і псальмах про мене.}}

\VS{45}Тодї розкрив їм розум розуміти писання,

\VS{46}і рече їм:
{\WJ{Що так написано й так треба було терпіти Христу й воскреснути з мертвих третього дня;}}

\VS{47}{\WJ{і проповідуватись в імя Його покаянню і відпущенню гріхів між усїма народами, почавши від Єрусалиму.}}

\VS{48}{\WJ{Ви ж сьвідки сього.}}

\VS{49}{\WJ{І ось я посилаю обітуваннє Отця мого на вас; ви ж сидїть у городї Єрусалимі, поки одягнетесь силою звиш.}}

\VS{50}І вивів їх геть аж до Витаниї, і, знявши руки свої, благословив їх.

\VS{51}І сталось, як благословляв їх, одступив од них і вознїс ся на небо.

\VS{52}Вони ж, поклонившись Йому, вернулись у Єрусалим, з радощами великими;

\VS{53}і пробували раз у раз у церкві, хвалячи й благословлячи Бога. Амінь.

\par }