\NormalFont\ShortTitle{ЄВАНГЕЛИЯ ВІД СЬВ. МАРКА}

{\MT ЄВАНГЕЛИЯ ВІД СЬВ. МАРКА.



\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Почин євангелиї Ісуса Христа, Сина Божого,

\VS{2}як написано в пророків: Ось я посилаю ангела мого перед лицем Твоїм, що приготовить дорогу Твою перед Тобою.

\VS{3}Голос покликуючого в пустинї: Готовте дорогу Господню, простими робіть стежки Його.

\VS{4}Появивсь Йоан, хрестячи в пустинї, й проповідуючи хрещеннє покаяння на прощеннє гріхів.

\VS{5}І виходила до него вся сторона Юдейська й Єрусалимцї, й хрестились від него всї в ріцї Йорданї, сповідаючи гріхи свої.

\VS{6}Був же Йоан одягнений у верблюжий волос і в пояс шкуряний на поясницї своїй; а їв сарану та дикий мед;

\VS{7}і проповідував, глаголючи: Гряде потужнїщий над мене слїдом за мною; у Него недостоєн я, нахилившись, розвязати ремінь обувя Його.

\VS{8}Я хрестив вас водою, Він же хрестите ме вас Духом сьвятим.

\VS{9}І сталось тими днями: Прийшов Ісус із Назарету Галилейського, й охрестивсь у Йоана в Йорданї.

\VS{10}І, зараз вийшовши з води, побачив небеса, що відчинились, і Дух, як голуб, злинув на Него.

\VS{11}І зійшов голос із небес: Ти єси Син мій любий, що я вподобав.

\VS{12}І зараз Дух випровадив Його в пустиню.

\VS{13}І був там у пустинї днїв сорок, спокушуваний од сатани; й пробував з дикими зьвірми; й ангели служили Йому.

\VS{14}Як же видано Йоана, прийшов Ісус у Галилею, проповідуючи євангелию царства Божого,

\VS{15}і глаголючи:
{\WJ{Що сповнив ся час, і наближило ся царство Боже. Покайтесь і віруйте в євангелию.}}

\VS{16}Ходячи ж понад морем Галилейським, побачив Симона та Андрея, брата його, як вони закидали невід у море; були бо рибалки.

\VS{17}І рече до них Ісус:
{\WJ{Ійдїть слїдом за мною, то зроблю, що станетесь ловцями людей.}}

\VS{18}І, зараз покинувши неводи свої, пійшли слїдом за Ним.

\VS{19}І, відійшовши трохи дальше звідтіля, побачив Якова Зеведеєвого та Йоана, брата його, так само в човнї, налагоджуючих неводи.

\VS{20}І зараз покликав їх; і, покинувши батька свого Зеведея в човнї з наймитами, пійшли слїдом за Ним.

\VS{21}І приходять у Капернаум; і зараз субітнього дня, увійшовши в школу, навчав.

\VS{22}І дивувались наукою Його, навчав бо їх яко маючий власть, а не як письменники.

\VS{23}І був у них у школї чоловік з духом нечистим; і закричав,

\VS{24}кажучи: Остав! що нам і Тобі, Ісусе Назарянине? чи прийшов єси погубити нас? Знаю Тебе, хто єси: Сьвятий Божий.

\VS{25}І погрозив йому Ісус, глаголючи:
{\WJ{Мовчи й вийди з него.}}

\VS{26}І стрепенувши його дух нечистий, і закричавши голосом великим, вийшов з него.

\VS{27}І полякались усї так, що питали один в одного, говорячи: Що се таке? що се за наука така нова? що по власти й духам нечистим повелїває, і слухають Його?

\VS{28}І розійшлась чутка про Него зараз по всїй околицї Галилейській.

\VS{29}І зараз, із школи вийшовши, пійшли в господу Симона та Андрея, з Яковом та Йоаном.

\VS{30}Теща ж Симонова лежала в пропасницї, й зараз кажуть Йому про неї.

\VS{31}І приступивши Він, підвів її, взявши за руку її; й покинула її пропасниця зараз; і послугувала вона їм.

\VS{32}Як же настав вечір, після заходу сонця, поприносили до Него всїх недужих і біснуватих.

\VS{33}І ввесь город зібрав ся до дверей.

\VS{34}І сцїлив многих недужих на всякі болестї, і бісів многих вигнав; і не дозволяв говорити бісам, бо вони знали Його.

\VS{35}І вранцї, ще геть за ночи, вставши, вийшов, і пійшов у пусте місце, й там молив ся.

\VS{36}І пустились за Ним Симон і ті, що з ним.

\VS{37}І, знайшовши Його, кажуть Йому: Що всї шукають Тебе.

\VS{38}І рече до них:
{\WJ{Ходїмо в близькі містечка, щоб і там проповідував; на те бо прийшов я.}}

\VS{39}І проповідував по школах їх скрізь по всїй Галилеї, і виганяв біси.

\VS{40}І приходить до Него прокажений, і благаючи Його, впавши на колїна перед Ним, каже до Него: Коли хочеш, зможеш мене очистити.

\VS{41}Ісус же, змилосердившись, простяг руку, доторкнувсь до него, й рече йому:
{\WJ{Хочу; очистись.}}

\VS{42}І, як Він сказав, зараз зникла з него проказа, й очистив ся.

\VS{43}І, заказавши йому, зараз відослав його,

\VS{44}і рече до него:
{\WJ{Гледи ж, нїкому нїчого не кажи, а йди, покажись священикові, і принеси за очищеннє твоє, що повелїв Мойсей на сьвідкуваннє їм.}}

\VS{45}Він же, вийшовши, почав проповідувати багато, й ширити кругом чутку; так, що Він не міг уже явно ввійти в город, а пробував осторонь у пустих місцях; і приходили до Него звідусюди.




\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}І знов увійшов у Капернаум через кілька днїв; і розголошено, що Він у господї.

\VS{2}І зараз назбиралось багато, так що не було місця анї перед дверима. І проповідував Він їм слово.

\VS{3}І приходять до Него, несучи розслабленого; несло його четверо.

\VS{4}І, не можучи приступити до Него за народом, розкрили стелю, де був; і, проламавши, спустили ліжко, на котрому лежав розслаблений.

\VS{5}Бачивши ж Ісус віру їх, рече до розслабленого:
{\WJ{Сину, оставляють ся тобі гріхи твої.}}

\VS{6}Були ж деякі з письменників, що там сидїли, і казали в серцях своїх:

\VS{7}Що за хулу сей так говорить? хто може оставляти гріхи, як тільки один Бог?

\VS{8}І зараз, постерігши Ісус духом своїм, що так мислять собі, рече до них:
{\WJ{На що се кажете в серцях ваших?}}

\VS{9}{\WJ{Що легше? сказати розслабленому: Оставляють ся тобі гріхи твої, або сказати: Устань, і візьми постїль твою, та й ходи.}}

\VS{10}{\WJ{От же, щоб ви знали, що Син чоловічий має власть оставляти на землї гріхи}} (рече до розслабленого:)

\VS{11}{\WJ{Тобі глаголю: Устань, і візьми постїль твою, та й іди до дому твого.}}

\VS{12}І встав зараз, і взявши постїль, вийшов перед усїма; так що здивувались усї, і прославляли Бога, говорячи: Що нїколи такого не бачили.

\VS{13}І вийшов знов над море; а ввесь народ пійшов до Него, й навчав їх.

\VS{14}І, йдучи мимо, побачив Левію Алфеєвого, сидячого на митницї, і рече йому:
{\WJ{Йди слїдом за мною.}} І, вставши, пійшов слїдом за Ним.

\VS{15}І сталось, як сидїв Він за столом у господї в него, посїдало з Ісусом і учениками Його й багато митників та грішників; було бо їх багато, і йшли слїдом за Ним.

\VS{16}І бачивши письменники та Фарисеї, що Він їсть із митниками та грішниками, казали до учеників Його: Як се, що Він з митниками та грішниками їсть і пє?

\VS{17}І почувши Ісус, рече до них:
{\WJ{Не треба здоровим лїкаря, а недужим. Не прийшов я звати праведників, а грішників до покаяння.}}

\VS{18}А були ученики Йоанові та Фарисейські постниками; й приходять і кажуть Йому: Чого ученики Йоанові та Фарисейські постять, Твої ж ученики не постять?

\VS{19}І рече їм Ісус:
{\WJ{Чи можуть синове весїльні постити, як жених з ними? Доки мають із собою жениха, не можуть постити.}}

\VS{20}{\WJ{Прийдуть же днї, коли візьметься від них жених, і тодї постити муть в ті днї.}}

\VS{21}{\WJ{І нїхто не пришиває латки з нової тканини до старої одежини, ато нова латка урве старого, й гірша буде дїрка.}}

\VS{22}{\WJ{І нїхто не наливає нового вина в старі бурдюки, ато нове вино порозриває бурдюки, й вино витече й бурдюки пропадуть; нове ж вино в нові бурдюки наливати.}}

\VS{23}І довелось переходити Йому в суботу через засїви; й почали ученики Його дорогу верстати, рвучи колоссє.

\VS{24}І казали до Него Фарисеї: Дивись, чого вони роблять у суботу, що не годить ся?

\VS{25}А Він рече до них:
{\WJ{Чи нїколи не читали ви, що зробив Давид, як був у нуждї і голодував він і ті, що були з ним?}}

\VS{26}{\WJ{Як увійшов він у Божий дом за Авиятара архиєрея, та й їв хлїби показнї, що не годилось їсти, як тільки священикам, і дав і тим, що були з ним?}}

\VS{27}І рече до них:
{\WJ{Субота ради чоловіка постала, не чоловік задля суботи.}}

\VS{28}{\WJ{Тим Син чоловічий — Господь і суботи.}}




\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}І ввійшов ізнов у школу; й був там чоловік, що мав суху руку.

\VS{2}І назирали Його, чи сцїлить його в суботу, щоб обвинуватити Його.

\VS{3}І рече до сухорукого чоловіка:
{\WJ{Стань посерединї.}}

\VS{4}І рече до них:
{\WJ{Чи годить ся в суботу добро робити, чи зло робити? життє спасати, чи погубляти?}} Вони ж мовчали.

\VS{5}І, позирнувши на них кругом гнївно, жалкуючи над скаменїлостю сердець їх, рече чоловікові:
{\WJ{Простягни руку твою.}} І простяг, і стала рука його здорова, як і друга.

\VS{6}І вийшовши Фарисеї, зараз з Іродиянами зробили раду на Него, як Його погубити.

\VS{7}Ісус же відійшов з учениками своїми до моря; а великий натовп із Галилеї йшов за Ним, і з Юдеї,

\VS{8}і з Єрусалиму, й з Ідумеї, і зза Йордану; й ті, що кругом Тира та Сидона, натовп великий, прочувши, скільки Він робив, поприходили до Него.

\VS{9}І сказав Він ученикам своїм наготовити Йому човна задля народу, щоб не тиснулись до Него.

\VS{10}Многих бо сцїлив, так що кидались на Него, щоб приторкнутись до Него, хто з них мав недуги.

\VS{11}А духи нечисті, як бачили Його, то падали ниць перед Ним, і кричали, говорячи: Ти єси Син Божий.

\VS{12}І остро грозив їм, щоб Його не виявляли.

\VS{13}І вийшов Він на гору, й покликав, кого схотїв сам; і поприходили до Него.

\VS{14}І настановив дванайцятьох, щоб були з Ним, і щоб посилати їх проповідувати,

\VS{15}і щоб мали силу сцїляти недуги, й виганяти біси.

\VS{16}І дав Симонові імя Петр;

\VS{17}та Якова Зеведеєвого, та Йоана, брата Якового, й дав їм імена Воанергес, що єсть: Сини громові;

\VS{18}та Андрея, та Филипа, та Вартоломея, та Маттея, та Тому, та Якова Алфеєвого, та Тадея, та Симона Хананця,

\VS{19}та Юду Іскариоцького, що зрадив Його.

\VS{20}Входять вони в господу, і знов сходить ся народ, так що не могли анї хлїба зʼїсти.

\VS{21}І прочувши свояки Його, вийшли взяти Його; казали бо, що Він не при собі.

\VS{22}А письменники, поприходивши з Єрусалиму, казали, що Вельзевула має, і що бісовським князем виганяє біси.

\VS{23}І, покликавши їх, говорив до них приповістями:
{\WJ{Як може сатана сатану виганяти?}}

\VS{24}{\WJ{І коли царство проти себе роздїлить ся, не може стояти царство те.}}

\VS{25}{\WJ{І коли господа проти себе роздїлить ся, не може стояти господа тая.}}

\VS{26}{\WJ{І коли сатана устав проти себе, й роздїлив ся, не може стояти, а конець йому.}}

\VS{27}{\WJ{Не може нїхто надоби сильного, ввійшовши в господу його, пожакувати, як перше сильного не звяже; аж тодї господу його пограбить.}}

\VS{28}{\WJ{Істино глаголю вам: Що всї гріхи відпустять ся синам чоловічим, і хули, якими б вони нї хулили;}}

\VS{29}{\WJ{хто ж хулити ме на Духа сьвятого, не має прощення во віки, а винен вічного осуду:}}

\VS{30}бо казали: Духа нечистого має.

\VS{31}Приходять тодї брати й мати Його, й стоячи на дворі, послали до Него, кличучи Його.

\VS{32}І сидїв народ круг Него; кажуть же Йому: Ось мати Твоя і брати Твої на дворі шукають Тебе.

\VS{33}І, озвавшись до них, рече:
{\WJ{Хто се мати моя, або брати мої?}}

\VS{34}І, позирнувши кругом по тих, що сидїли коло Него, рече:
{\WJ{Оце мати моя, і брати мої!}}

\VS{35}{\WJ{Хто бо чинити ме волю Божу, той брат менї, й сестра моя, і мати.}}




\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}І почав знов навчати над морем; і назбиралось багато народу, так що Він увійшов у човен, щоб сидїти на морі; а ввесь народ був на землї при морю.

\VS{2}І навчав їх багато приповістями, й глаголав до них у науцї своїй:

\VS{3}{\WJ{Слухайте: Ось вийшов сїяч сїяти:}}

\VS{4}{\WJ{і сталось, як сїяв, одно впало над шляхом, і налетїло птаство небесне, й пожерло його.}}

\VS{5}{\WJ{Инше ж упало на каменистому, де не мало доволї землї, і зараз посходило, бо не мало глибокої землї.}}

\VS{6}{\WJ{Як же зійшло сонце, повяло, й, не маючи кореня, посохло.}}

\VS{7}{\WJ{А инше попадало між тернину, й тернина, розвившись, поглушила його, і овощу не дало.}}

\VS{8}{\WJ{А инше впало на землю добру, й дало плід, що сходив і ріс, і вродило одно в трийцятеро, а одно в шістьдесятеро а одно в сотеро.}}

\VS{9}І рече до них:
{\WJ{Хто має уші слухати, нехай слухає.}}

\VS{10}Як же був на самотї, питались у Него ті, що з Ним, разом з дванайцятьма, про приповість.

\VS{11}І рече до них:
{\WJ{Вам дано знати тайну царства Божого; тим же, що осторонь, у приповістях усе стаєть ся,}}

\VS{12}{\WJ{щоб дивлячись дивились, та й не бачили, й слухаючи слухали, та й не розуміли, щоб инколи не навернулись, і не простились їм гріхи.}}

\VS{13}І рече до них:
{\WJ{Хиба не знаєте приповістї сієї? як же всї приповістї зрозумієте?}}

\VS{14}{\WJ{Сїяч слово сїє.}}

\VS{15}{\WJ{Що ж над шляхом, се ті, де сїється слово, й, як почують, зараз приходить сатана, й забирає слово, посїяне в серцях їх.}}

\VS{16}{\WJ{Подібно ж і ті, що на каменистому посїяні, котрі, як почують слово, зараз із радостю приймають його,}}

\VS{17}{\WJ{та не мають кореня в собі, а тільки до часу вони; опісля ж, як настане горе або гоненнє за слово, зараз блазнять ся.}}

\VS{18}{\WJ{А ті, що посїяні між терниною, се ті, що слухали слово,}}

\VS{19}{\WJ{та журба сьвіта сього, й омана багацтва, і инші жадоби входять, і глушять слово, й безовочним робить ся воно.}}

\VS{20}{\WJ{А на землю добру посїяні, се ті, що чують слово й приймають, і приносять овощ, одно в трийцятеро, друге в шістьдесятеро, а инше в сотеро.}}

\VS{21}І рече до них:
{\WJ{Чи на те приносять сьвітло, щоб ставити його під посудину, або під ліжко, а не щоб на сьвічнику ставити?}}

\VS{22}{\WJ{Нема бо нїчого схованого, щоб не обявилось; і не втаєно, а щоб на яв вийшло.}}

\VS{23}{\WJ{Коли хто має уші слухати, нехай слухає.}}

\VS{24}І рече їм:
{\WJ{Вважайте, що чуєте: Якою мірою міряєте, відміряєть ся вам, і прибавить ся вам, що слухаєте.}}

\VS{25}{\WJ{Хто бо має, дасть ся йому; а хто не має, і що має, візьметь ся від него.}}

\VS{26}І рече:
{\WJ{Так єсть царство Боже, як коли чоловік, що вкине зерно у землю,}}

\VS{27}{\WJ{та й спить, і встає в ночі і в день, а зерно сходить і росте, як — він не знає.}}

\VS{28}{\WJ{Від себе бо земля родить: спершу траву, потім колос, а далїй повну пшеницю в колосї.}}

\VS{29}{\WJ{Як же доспіє овощ, зараз посилає серпа, бо настали жнива.}}

\VS{30}І рече:
{\WJ{Кому уподобимо царство Боже? або до якої приповісти приложимо його?}}

\VS{31}{\WJ{Воно мов зерно горчицї, що, як сїєш його в землю, то воно дрібнїще від усїх зерен, які є на землї;}}

\VS{32}{\WJ{а як посїєть ся, сходить, і робить ся більшим над усї зілля, і ширить велике віттє, так що під тїнню його кублитись може птаство небесне.}}

\VS{33}І многими такими приповістями глаголав їм слово, скільки могли слухати.

\VS{34}Без приповістї ж не говорив їм; на самотї ж ученикам своїм вияснював усе.

\VS{35}І рече їм того дня, як настав вечір:
{\WJ{Перевезімось на той бік.}}

\VS{36}І, відпустивши народ, узяли Його, як був в човнї. І инші ж човни були з Ним.

\VS{37}І схопилась велика вітряна буря, а филї заливали човен, так що вже тонув.

\VS{38}А був Він на кермі, сплючи на подусцї. І розбудили Його, й кажуть Йому: Учителю, чи Тобі байдуже, що погибаємо?

\VS{39}І вставши, погрозив вітрові, і рече до моря:
{\WJ{Мовчи, перестань!}} І втих вітер, і настала тишина велика.

\VS{40}І рече їм:
{\WJ{Чого ви такі полохливі? Як се? нема в вас віри?}}

\VS{41}І полякались страхом великим; і казали один до одного: Хто оце Сей, що й вітер і море слухає Його?




\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}І перевезлись на той бік моря, у землю Гадаринську.

\VS{2}І скоро вийшов Він із човна, зараз зустрів Його чоловік із гробів у дусї нечистому,

\VS{3}що домував між гробами, і навіть залїзами нїхто не міг його звязати:

\VS{4}часто бо заковувано його в кайдани й залїза, й розривав залїза на собі, й ламав кайдани, й нїхто його не здолїв угамувати.

\VS{5}І по всяк час у ночі і в день пробував він у горах та гробах, кричавши, та бивши себе каміннєм.

\VS{6}Побачивши ж Ісуса оддалеки, прибіг та й уклонив ся Йому,

\VS{7}і, закричавши голосом великим, каже: Що менї й Тобі, Ісусе, Сину Бога Вишнього? Заклинаю Тебе Богом, не муч мене.

\VS{8}(Рече бо йому:
{\WJ{Вийди, душе нечистий, з чоловіка.}})

\VS{9}І спитав його:
{\WJ{Яке імя твоє?}} І відповів, кажучи: Імя моє Легион, бо нас багато.

\VS{10}І благав Його вельми, щоб не висилав їх геть із тієї сторони.

\VS{11}Пас ся ж там поблизу гір великий гурт свиней.

\VS{12}І благали Його всї біси, кажучи: Пішли нас у свинї, щоб ми ввійшли в них.

\VS{13}І зараз дозволив їм Ісус. І вийшовши нечисті духи, увійшли в свинї; і кинув ся гурт із кручі в море, (було ж їх тисяч зо дві,) та й потонули в морі.

\VS{14}А ті, що пасли свинї, побігли, та й розказали в городї і в селах. І повиходили дивитись, що се сталось.

\VS{15}І приходять до Ісуса, й бачять біснуватого; сидить одягнений і при розумі, того, що мав Легиона, та й полякались.

\VS{16}І розказували їм ті, що бачили, що сталось біснуватому, й про свинї.

\VS{17}І почали вони просити Його вийти з їх гряниць.

\VS{18}І як увійшов Він у човен, просив Його той, що був біснуватий, щоб бути з Ним.

\VS{19}Ісус же не дозволив йому, а рече до него:
{\WJ{Йди до дому твого до твоїх, і розкажи їм, що тобі Господь зробив, і як помилував тебе.}}

\VS{20}І пійшов і почав проповідувати в Десятиградї, що зробив йому Ісус; і всї дивувались.

\VS{21}А як переплив Ісус човном ізнов на той бік, зібралось багато народу до Него; а був Він над морем.

\VS{22}І ось приходить один із школьних старшин, на ймя Яір, і, побачивши Його, упав у ноги Йому,

\VS{23}і вельми благав Його, говорячи: Дочка моя кінчить ся, прийди й положи на неї руки, нехай одужає і буде жива.

\VS{24}І пійшов із ним, і слїдом за Ним пійшло багато народу, й тиснулись до Него.

\VS{25}Жінка ж одна, що була в кровотічі років дванайцять,

\VS{26}і багато витерпіла від многих лїкарів, і витратила все, що мала, й нїякої пільги не дізнала, а ще більш їй погіршало,

\VS{27}почувши про Ісуса, приступила між народом іззаду, та й приторкнулась до одежі Його.

\VS{28}Казала бо: Що, коли до одежі Його приторкнусь, спасу ся.

\VS{29}І зараз висохло жерело крові її, і почула вона в тїлї, що сцїлилась од недуги.

\VS{30}І зараз Ісус, почувши в собі, що сила вийшла з Него, обернувшись між народом, рече:
{\WJ{Хто приторкнувсь до одежі моєї?}}

\VS{31}І казали Йому ученики Його: Ти бачиш, як народ товпить ся до Тебе, та й питаєш: Хто приторкнув ся до мене?

\VS{32}І позирнув Він кругом, щоб побачити ту, що се зробила.

\VS{33}Жінка ж, злякавшись і затрусившись, знаючи, що сталось із нею, приступила, та й упала перед Ним, та й сказала Йому всю правду.

\VS{34}Він же рече їй:
{\WJ{Дочко, віра твоя спасла тебе. Йди з упокоєм, і будь здорова від недуги твоєї.}}

\VS{35}Ще говорив Він, приходять від школьного старшини, кажучи: Що дочка твоя вмерла; на що ще трудиш учителя?

\VS{36}Ісус же, почувши сказане слово, рече зараз школьному старшинї:
{\WJ{Не лякайсь, тільки віруй.}}

\VS{37}І не дозволив нїкому йти з собою, тільки Петрові, та Якову, та Йоанові, брату Якова.

\VS{38}І приходить у господу до школьного старшини, й бачить трівогу, й плачущих, і голосячих вельми.

\VS{39}І, ввійшовши, рече їм:
{\WJ{Чого трівожетесь та голосите? Дївча не вмерло, а спить.}}

\VS{40}І насьміхали ся з Него. Він же, виславши всїх, бере батька та матїр дївчинки, й тих, що з Ним, і ввіходить, де дївча лежало.

\VS{41}І, взявши дївча за руку, рече їй:
{\WJ{Талита куми,}} що єсть перекладом:
{\WJ{Дївчинко, тобі глаголю: встань.}}

\VS{42}І зараз устало дївча, й ходило, бо було дванайцяти років. І дивувались дивом великим.

\VS{43}І пильно наказав їм, щоб нїхто не довідав ся про се; й казав дати їй їсти.




\par }\Chap{6}{\PP \VerseOne{1}І вийшовши звідтіля, прибув у свою країну; і йшли слїдом за Ним ученики Його.

\VS{2}І, як настала субота, почав у школї навчати; й многі, слухаючи, дивувались, кажучи: Звідкіля се в Него? і що се за розум даний Йому, що дива такі руками Його роблять ся?

\VS{3}Хиба ж сей не тесля, син Мариї, брат Яковів, і Йосиїв, і Юдин, і Симонів? і хиба не тут між нами сестри Його? І поблазнились Ним.

\VS{4}Рече ж їм Ісус:
{\WJ{Не єсть пророк без чести, хиба що в країнї своїй, та в родинї, і в домівцї своїй.}}

\VS{5}І не міг там нїякого чуда зробити, тільки на деяких недужих положивши руки, сцїлив їх.

\VS{6}І дивувавсь недовірством їх. І ходив кругом по селах, навчаючи.

\VS{7}І покликав дванайцятьох, та й почав їх посилати по двоє, і дав їм власть над духами нечистими;

\VS{8}і звелїв їм, щоб нїчого не брали на дорогу, тільки одну палицю: нї торбини, нї хлїба, нї у черес грошей,

\VS{9}щоб обувались у постоли й не вдягались у дві одежинї.

\VS{10}І рече їм:
{\WJ{Де б ви нї зайшли в яку господу, там пробувайте, аж поки вийдете звідтіля.}}

\VS{11}{\WJ{А хто не прийме вас, анї слухати ме вас, то, виходячи звідтіля, обтрусїть і порох із під ніг ваших, на сьвідкуваннє їм. Істино глаголю вам: Одраднїще буде Содомові та Гоморі суднього дня, нїж городові тому.}}

\VS{12}І вийшовши вони, проповідували, щоб каялись.

\VS{13}І бісів багато виганяли, й намащували оливою багато недужих, і сцїляли.

\VS{14}І дочув ся цар Ірод (явне бо зробилось імя Його), і каже: Що Йоан Хреститель із мертвих устав, і того роблять ся чудеса від него.

\VS{15}Инші казали, що се Ілия; инші ж казали, що се пророк або один з пророків.

\VS{16}Почувши ж Ірод, сказав: Що се Йоан, котрого я стяв, він устав з мертвих.

\VS{17}Сей бо Ірод, піславши, взяв Йоана, та й звязав його в темницї за Іродияду, жінку Филипа, брата свого; бо оженивсь із нею.

\VS{18}Сказав бо Йоан Іродові: Що не годить ся тобі мати жінку брата твого.

\VS{19}Іродияда ж лютувала на него, й хотїла його вбити, та не могла.

\VS{20}Ірод бо боявсь Йоана, знавши його, яко чоловіка праведного й сьвятого, то й беріг його й, слухаючи його, багато робив, і залюбки його слухав.

\VS{21}Як же настав день нагідний, коли Ірод на свої родини бенкет справив дукам своїм, та гетьманам, та значним Галилейським,

\VS{22}і як увійшла дочка тієї Іродияди, танцювала, й догодила Іродові, й тим, що сидїли з ним, озвав ся цар до дївицї: Проси в мене, чого бажаєш, а дам тобі.

\VS{23}І поклявсь їй: Що, чого б у мене нї попросила, дам тобі, хоч би й половину царства мого.

\VS{24}Вона ж, вийшовши, каже матері своїй: Чого просити? Та ж каже: Голови Йоана Хрестителя.

\VS{25}І, ввійшовши зараз швидко до царя, просила, кажучи: Хочу, щоб менї дав зараз на блюдї голову Йоана Хрестителя.

\VS{26}І зажурившись вельми цар, та задля клятьби й задля тих, що з ним сидїли, не хотїв їй відмовити.

\VS{27}І зараз піславши цар ката, звелїв принести голову його; він же пійшовши, стяв його в темницї.

\VS{28}І принїс голову його на блюдї, і дав її дївицї, а дївиця дала її матері своїй.

\VS{29}І, довідавшись ученики його, пійшли і взяли тїло його, та й положили його в гробі.

\VS{30}І посходились апостоли до Ісуса, й сповістили Його про все, й що робили, й чого навчали.

\VS{31}І рече до них:
{\WJ{Ійдїть ви самі окроме в пусте місце, та відпочиньте трохи;}} було бо багато, що приходили й відходили, й навіть нїколи було їм їсти.

\VS{32}І поплили в пусте місце човном, окроме.

\VS{33}І бачив їх народ, як відчалювали, й пізнали Його многі, і збігались туди пішки з усїх городів, та й випередили їх, і посходились до Него.

\VS{34}І вийшовши Ісус, побачив багато народу, й жалкував над ними, що були як вівцї, не маючі пастиря; і почав навчати їх багато.

\VS{35}І як уже багато часу минуло, приступивши до Него ученики Його, кажуть: Що се пусте місце, і вже час пізний, —

\VS{36}відпусти їх, щоб, пійшовши по околичнїх хуторах та селах, купили собі хлїба: не мають бо що їсти.

\VS{37}Він же, озвавшись, рече до них:
{\WJ{Дайте ви їм їсти.}} І кажуть Йому: Хиба, пійшовши, купимо за двістї денариїв хлїба, й дамо їм їсти?

\VS{38}Він же рече до них:
{\WJ{Скільки хлїбів маєте? йдїть та подивіть ся.}} І, взнавши, кажуть: Пять, та дві риби.

\VS{39}І звелїв їм садовити всїх купа коло купи на зеленій траві,

\VS{40}і посїдали вони ряд коло ряду по сотням і по півсотням.

\VS{41}І, взявши пять хлїбів та дві риби, й поглянувши на небо, благословив, і ламав хлїби, та й давав ученикам своїм, щоб клали перед ними; й дві риби подїлив усїм.

\VS{42}І їли всї, й наситились.

\VS{43}І набрали окрушин дванайцять повних кошів, та й із риб.

\VS{44}А тих, що їли хлїби, було з пять тисяч чоловіка.

\VS{45}І зараз примусив учеників своїх увійти в човен, та плисти на той бік попереду ʼд Витсаїдї, поки сам одпустить народ.

\VS{46}І, відпустивши їх, пійшов на гору молитись.

\VS{47}І як настав вечір, був човен серед моря, а він один на землї.

\VS{48}І бачив, як вони силкувались, веслуючи; був бо вітер противний їм; і коло четвертої сторожи ночі приходить до них, ідучи по морю, і хотїв минути їх.

\VS{49}Вони ж, бачивши Його, що ходить по морю, думали, що се мара, та й закричали:

\VS{50}всї бо Його бачили, й потрівожились. І зараз заговорив до них, і рече їм:
{\WJ{Бодріть ся; се я; не лякайтесь.}}

\VS{51}І ввійшов до них у човен; і втих вітер, і вельми, над міру здумілись у собі, і дивувались.

\VS{52}Не зрозуміли бо про хлїби: було бо серце їх заслїплене.

\VS{53}І, перепливши, прибули в землю Генисарецьку, й причалили.

\VS{54}І як вийшли вони з човна, зараз, пізнавши Його,

\VS{55}кинулись по всїй тій околицї, та й почали приносити на ношах тих, що нездужали, як почули, що Він там єсть.

\VS{56}І куди нї приходив Він, у села, чи городи, чи хутори, на майданах клали недужих, і благали Його, щоб їм хоч до краю одежі Його приторкнутись, і хто тільки доторкнувсь Його, спасав ся.




\par }\Chap{7}{\PP \VerseOne{1}І сходять ся до Него Фарисеї та деякі з письменників, прийшовши з Єрусалиму.

\VS{2}І, побачивши деяких з учеників Його, що нечистими руками, се єсть немитими, їдять хлїб, судили:

\VS{3}(бо Фарисеї і всї Жиди, поки по локіть не помиють рук, не їдять, додержуючи переказу старших;

\VS{4}і з торгу, поки не обмиють ся, не їдять; і иншого багацько, що прийняли додержувати: обмиваннє чаш, і глеків, і мідяного посуду, і столів).

\VS{5}Тодї питали Його Фарисеї та письменники: Чом ученики Твої не живуть по переказу старших, а їдять хлїб непомитими руками?

\VS{6}Він же, озвавшись, рече їм:
{\WJ{Що добре пророкував Ісаїя про вас, лицемірів, як писано: Сей народ устами мене шанує, серце ж їх далеко від мене.}}

\VS{7}{\WJ{Марно ж покланяють ся менї, навчаючи наук, заповідей чоловічих.}}

\VS{8}{\WJ{Занехаявши бо заповідь Божу, держите ви переказ чоловічий, обмиваннє глеків та чаш, і иншого подібного такого багато робите.}}

\VS{9}І рече до них:
{\WJ{Добре відкидаєте ви заповідь Божу, щоб переказ ваш хоронити.}}

\VS{10}{\WJ{Мойсей бо сказав: Поважай батька твого й матїр твою; і: Хто налає батька або матїр, нехай смертю вмре.}}

\VS{11}{\WJ{Ви ж кажете: Коли скаже чоловік батькові або матері: Корван (що єсть: Дар), чим би ти з мене покористував ся;}}

\VS{12}{\WJ{і не даєте йому нїчого більше робити батькові своєму, або матері своїй,}}

\VS{13}{\WJ{обертаючи в нїщо слово Боже переказом вашим, що ви переказали; й подібного такого багато робите.}}

\VS{14}І, покликавши ввесь народ, рече до них:
{\WJ{Слухайте мене всї, та й розумійте:}}

\VS{15}{\WJ{Нема нїчого осторонь чоловіка, що ввійшовши в него, могло б опоганити його; а що виходить від него, се те, що поганить чоловіка.}}

\VS{16}{\WJ{Коли хто має уші слухати, нехай слухає.}}

\VS{17}І як увійшов у господу від людей, питали в Него ученики Його про приповість.

\VS{18}І рече до них:
{\WJ{Так і ви нерозумливі? Не зрозуміли, що все, що осторонь і входить у чоловіка, не може його опоганити;}}

\VS{19}{\WJ{бо не входить йому в серце, а в живіт, і виходить в одхідник, очищаючи всяку їжу?}}

\VS{20}Рече ж:
{\WJ{Що виходить з чоловіка, те поганить чоловіка.}}

\VS{21}{\WJ{З середини бо, з серця чоловіка, думки лихі виходять, перелюбки, блуд, душогубство,}}

\VS{22}{\WJ{злодїйства, зажерливість, ледарство, підступ, роспутність, лихе око, хула, гордощі, дурощі:}}

\VS{23}{\WJ{все се лихе з середини виходить, і поганить чоловіка.}}

\VS{24}І, піднявшись ізвідтіля, пійшов на узграниччя Тирські та Сидонські, і ввійшовши в господу, хотїв, щоб нїхто не знав; та не міг утаїтись.

\VS{25}Почувши бо жінка, в котрої дочка її мала духа нечистого, приступила і впала в ноги Йому.

\VS{26}Була ж жінка Грекиня, родом Сирофиникиянка; й благала Його, щоб вигнав біса з дочки її.

\VS{27}Ісус же рече їй:
{\WJ{Дай перше наїстись дїтям: не добре бо взяти хлїб у дїтей, і кинути собакам.}}

\VS{28}Вона ж озвалась, та й каже до Него: Так, Господи; тільки ж і собаки під столом їдять кришки від дїтей.

\VS{29}І рече їй:
{\WJ{За се слово йди; вийшов біс із дочки твоєї.}}

\VS{30}І, пійшовши в домівку свою, знайшла, що біс вийшов, і дочка її лежить на постелї.

\VS{31}І, знов вийшовши з гряниць Тирських та Сидонських, прийшов до моря Галилейського, у гряницї Десятиградські.

\VS{32}І приводять до Него глухого й тяжкомовного; й просять Його, щоб положив на него руку.

\VS{33}І, взявши його від народу окроме, вложив пучки свої в уші йому, й сплюнувши, приторкнувсь до язика йому;

\VS{34}І, позирнувши на небо, зітхнув і рече до него:
{\WJ{Єфата,}} се єсть:
{\WJ{Одчинись.}}

\VS{35}І зараз одчинив ся йому слух, і розімкнулись окови язика його, й заговорив добре.

\VS{36}І наказав їм, щоб нїкому не говорили. Що ж більше Він наказував, то надто більше вони проповідували;

\VS{37}І превельми дивувались, кажучи: Гаразд усе вчинив: і глухим дає чути, й нїмим говорити.




\par }\Chap{8}{\PP \VerseOne{1}Тими днями, як було пребагато народу й не мали що їсти, покликавши Ісус учеників своїх, рече їм:

\VS{2}{\WJ{Жаль менї народу, що вже три днї пробувають зо мною, і не мають що їсти;}}

\VS{3}{\WJ{А коли відпущу їх голодних до домівок їх, помлїють в дорозї; деякі бо з них здалека поприходили.}}

\VS{4}І відказали Йому ученики Його: Звідкіля ж сих зможе хто тут нагодувати хлїбом у пустинї?

\VS{5}І питав їх:
{\WJ{Скільки маєте хлїбів?}} Вони ж кажуть: Сїм.

\VS{6}І звелїв Він народові сїдати на землї; і взявши сїм хлїбів, оддавши хвалу, ламав і давав ученикам своїм, щоб клали перед ними; і клали перед народом.

\VS{7}І мали рибок кілька; й поблагословивши, казав покласти й те.

\VS{8}Їли ж і наситились, і назбирали останків ламаного сїм кошів.

\VS{9}Було ж тих, що їли, з чотири тисячі; і відпустив їх.

\VS{10}І, зараз увійшовши в човен з учениками своїми, прибув у сторони Далманутанські.

\VS{11}І вийшли Фарисеї, та й почали перепитуватись із Ним, допевняючись у Него ознаки з неба, спокушуючи Його.

\VS{12}І зітхнувши Він духом своїм, рече:
{\WJ{Чого кодло се ознаки шукає? Істино глаголю вам: Не дасть ся кодлу сьому ознака.}}

\VS{13}І, оставивши їх, увійшов знов у човен, і поплив на той бік.

\VS{14}І забули взяти хлїба, й опріч одного хлїба не мали з собою в човнї.

\VS{15}І наказував їм, глаголючи:
{\WJ{Гледїть, остерегайтесь квасу Фарисейського й квасу Іродового.}}

\VS{16}І міркували вони між собою, кажучи: Се, що хлїба не маємо.

\VS{17}І зрозумівши Ісус, рече їм:
{\WJ{Чого міркуєте, що хлїба не маєте? Невже ж ви ще не постерегаєте й не розумієте? Чи ще затвердїле маєте серце ваше?}}

\VS{18}{\WJ{Очі мавши, не бачите? й, уші мавши, не чуєте, й вже не памятаєте?}}

\VS{19}{\WJ{Як пять хлїбів ламав я на пять тисяч, скільки кошиків повних ламаного назбирали ви?}} Кажуть Йому: Дванайцять.

\VS{20}{\WJ{Як же сїм на чотирі тисячі, скільки кошів повних ламаного назбирали ви?}} Вони кажуть: Сїм.

\VS{21}І рече їм:
{\WJ{Як же ви не розумієте?}}

\VS{22}І приходить у Витсаїду; й приводять Йому слїпого, й просять Його, щоб до него приторкнув ся.

\VS{23}І взявши за руку слїпого, вивів його осторонь села; й, плюнувши на очі його, положив руки на него, й спитав його, чи що бачить.

\VS{24}І, позирнувши вгору, каже: Бачу людей, що мов дерева ходять.

\VS{25}Опісля знов положив руки на очі його, й заставив його позирнути вгору; і сцїлив ся він, і бачив ясно все.

\VS{26}І відослав його до домівки його, глаголючи:
{\WJ{Анї в село не входь, анї розказуй нїкому в селї.}}

\VS{27}І вийшов Ісус і ученики Його у села Кесариї Филипової, і дорогою питав учеників своїх, глаголючи їм:
{\WJ{Хто я, — кажуть люде?}}

\VS{28}Вони ж одказали: Йоан Хреститель; а инші: Ілия; инші ж: Один з пророків.

\VS{29}А він рече їм:
{\WJ{Ви ж, хто я, скажете?}} Озвав ся ж Петр і каже Йому: Ти єси Христос.

\VS{30}І наказав їм, щоб нїкому не казали про Него.

\VS{31}І почав навчати їх, що мусить Син чоловічий багато терпіти, й відцурають ся Його старші, та архиєреї, та письменники, і вбють, і в третїй день воскресне Він.

\VS{32}І явно слово глаголав. І взявши Його Петр, почав докоряти Йому.

\VS{33}Він же, обернувшись і поглянувши на учеників своїх, докорив Петру, глаголючи:
{\WJ{Іди геть, сатано: бо мислиш не про Боже, а про чоловіче.}}

\VS{34}І, прикликавши народ укупі з учениками своїми, рече їм:
{\WJ{Хто хоче йти за мною, нехай одречеть ся себе, й візьме хрест свій, та й іде слїдом за мною.}}

\VS{35}{\WJ{Хто бо хоче душу свою спасти, погубить її; хто ж погубить душу свою задля мене та євангелиї, той спасе її.}}

\VS{36}{\WJ{Що бо за користь чоловікові, коли здобуде сьвіт увесь, а занапастить душу свою?}}

\VS{37}{\WJ{Або що дасть чоловік у замін душі своєї?}}

\VS{38}{\WJ{Хто бо соромити меть ся мене й моїх словес між кодлом сим перелюбним і грішним, і Син чоловічий соромити меть ся його, як прийде в славі Отця свого з ангелами сьвятими.}}




\par }\Chap{9}{\PP \VerseOne{1}І рече їм:
{\WJ{Істино глаголю вам: Що є деякі між стоячими тут, котрі не вкусять смерти, поки побачять царство Боже, що прийде в потузї.}}

\VS{2}А через шість день бере Ісус Петра, та Якова, та Йоана, й веде їх на гору високу окроме самих; і переобразивсь перед ними.

\VS{3}І стала одежа Його осяйна, вельми біла мов снїг, якої біляр на землї не може вбілити.

\VS{4}І явив ся їм Ілия з Мойсейом, і розмовляли з Ісусом.

\VS{5}І озвавшись Петр, каже до Ісуса: Учителю, добре нам тут бути; зробимо три намети, Тобі один, і Мойсейові один, і Ілиї один.

\VS{6}Не знав бо, що казати: були бо полякані.

\VS{7}І постала хмара отїняюча їх, і вийшов голос із хмари, глаголючи: Се Син мій любий; Його слухайте.

\VS{8}І зараз озирнувшись, уже нїкого не бачили, тільки Ісуса одного з собою.

\VS{9}Як же вони сходили з гори, наказав їм, щоб нїкому не казали, що бачили, аж поки Син чоловічий з мертвих воскресне.

\VS{10}І задержали вони се слово в себе, перепитуючись, що се єсть: із мертвих воскреснути.

\VS{11}І питали Його, говорячи: Що се кажуть письменники, що Ілия мусить прийти перше?

\VS{12}Він же, озвавшись, рече їм:
{\WJ{Ілия, прийшовши перше, налагодить усе; і як писано про Сина чоловічого, щоб Він багато витерпів і був погорджений.}}

\VS{13}{\WJ{Тільки ж глаголю вам: Що Ілия прийшов, і зробили йому, що схотїли, як писано про него.}}

\VS{14}І, прийшовши до учеників, побачив багато народу кругом них, і письменників, що перепитують ся з ними.

\VS{15}І зараз увесь народ, побачивши Його, вельми сполохнув ся, і прибігаючи витали Його.

\VS{16}І питав Він письменників:
{\WJ{Про що ви перепитуєте ся з ними?}}

\VS{17}І озвавшись один з народу, каже: Учителю, привів я сина мого до тебе, що має духа нїмого.

\VS{18}І як схопить його, то рве його, й пінить ся він, і скрегоче зубами своїми, та все сохне. І казав я ученикам твоїм, щоб його вигнали, та не здолїли.

\VS{19}Він же, озвавшись, рече йому:
{\WJ{О кодло невірне! доки в вас буду? доки терпіти му вас? Приведїть його до мене.}}

\VS{20}І привели його до Него. І, побачивши Його, зараз дух затряс ним; і впавши той на землю, качав ся запінившись.

\VS{21}І спитав батька його:
{\WJ{З якого се часу, що так сталось йому?}} Він же казав: З малку.

\VS{22}І почасту в огонь кидав його і в воду, щоб погубити його. Тільки ж, коли що зможеш, поможи нам, змилосердившись над нами.

\VS{23}Ісус же рече йому:
{\WJ{Коли можеш у те вірувати, то все можливе віруючому.}}

\VS{24}І зараз, заголосивши, батько хлопчика, каже кріз сльози: Вірую, Господи; поможи моєму недовірству.

\VS{25}Бачивши ж Ісус, що збігаєть ся народ, погрозив духові нечистому, глаголючи йому:
{\WJ{Душе нїмий і глухий, я тобі повелїваю, вийди з него й більш не входь в него.}}

\VS{26}І закричавши, й вельми потрясши ним, вийшов; і став наче мертвий; так що многі казали: Що вмер.

\VS{27}Ісус же, взявши його за руку, підвів його; й він устав.

\VS{28}І, як увіходив у господу, ученики Його питали Його окроме: Чому ми не змогли вигнати його.

\VS{29}І рече їм:
{\WJ{Се кодло нїчим не може вийти, тільки молитвою та постом.}}

\VS{30}І, вийшовши звідтіля, переходили через Галилею; і не хотїв, щоб хто знав.

\VS{31}Навчав бо учеників своїх, і глаголав їм:
{\WJ{Що Син чоловічий буде виданий у руки чоловічі, і вбють Його, і вбитий, Він третього дня воскресне.}}

\VS{32}Вони ж не розуміли слова, й боялись Його спитати.

\VS{33}І прийшов у Капернаум, і, бувши в господї, спитав їх:
{\WJ{Про що ви дорогою між собою міркували?}}

\VS{34}Вони ж мовчали; перемовлялись бо між собою в дорозї, хто більший.

\VS{35}І сївши, призвав дванайцятьох, і рече їм:
{\WJ{Коли хто хоче першим бути, нехай буде з усїх останнїм і всїм слугою.}}

\VS{36}І, взявши дитину, поставив її серед них, і обнявши її, рече їм:

\VS{37}{\WJ{Хто одно з таких дїтей прийме в імя моє, мене приймає; а хто мене приймає, не мене приймає, а пославшого мене.}}

\VS{38}Озвавсь до Него Йоан, говорячи: Учителю, бачили ми одного, що імям Твоїм виганяв біси, а не ходить слїдом за нами, й заборонили йому; бо не ходить слїдом за нами.

\VS{39}Ісус же рече:
{\WJ{Не боронїть йому, нема бо такого, що зробить чудо в імя моє, і зможе скоро злословити мене.}}

\VS{40}{\WJ{Хто бо не проти вас, той за вас.}}

\VS{41}{\WJ{Хто бо напоїть вас чашею води в імя моє, що ви Христові, істино глаголю вам: не втеряє нагороди своєї.}}

\VS{42}{\WJ{Та хто зблазнить одного з малих віруючих у мене, лучче йому, коли б почеплено жорно млинове на шию йому, та й укинуто в море.}}

\VS{43}{\WJ{І коли блазнить тебе рука твоя, відотни її; лучче тобі калїкою в життє ввійти, нїж, дві руцї мавши, пійти в пекло, в огонь невгасаючий,}}

\VS{44}{\WJ{де червяк їх не вмирає, й огонь не вгасає.}}

\VS{45}{\WJ{І коли нога твоя блазнить тебе, відотни її; лучче тобі ввійти в життє кривим, нїж дві нозї мавши, бути вкинутим у пекло, в огонь невгасаючий,}}

\VS{46}{\WJ{де червяк їх не вмирає й огонь не вгасає.}}

\VS{47}{\WJ{І коли око твоє блазнить тебе, вирви його; лучче тобі однооким увійти в царство Боже, нїж, дві оцї мавши, бути вкинутим ув огняне пекло,}}

\VS{48}{\WJ{де червяк їх не вмирає, й огонь не вгасає.}}

\VS{49}{\WJ{Кожен бо огнем посолить ся, і кожна жертва сіллю посолить ся.}}

\VS{50}{\WJ{Добро сіль; коли ж сіль несолона стане, то чим солити її? Майте в собі сіль, і майте впокій між собою.}}




\par }\Chap{10}{\PP \VerseOne{1}І, вставши звідтіля, приходить у гряницї Юдейські через той бік Йордану; і знов сходять ся люде до Него, й своїм звичаєм знов навчав їх.

\VS{2}І приступивши Фарисеї, питали Його: Чи годить ся чоловікові з жінкою розводитись? спокушуючи Його.

\VS{3}Він же, озвавшись, рече їм:
{\WJ{Що заповідав вам Мойсей?}}

\VS{4}Вони ж сказали: Мойсей дозволив написати розвідний лист, та й відпустити.

\VS{5}І озвавшись Ісус, рече їм:
{\WJ{Ради жорстокости серця вашого написав вам заповідь сю.}}

\VS{6}{\WJ{З почину ж творення — чоловіком і жінкою створив їх Бог.}}

\VS{7}{\WJ{Тим покине чоловік батька свого й матїр, і пригорнеть ся до жінки своєї,}}

\VS{8}{\WJ{і будуть удвох тїло одно; то вже їх більш не двоє, а одно тїло.}}

\VS{9}{\WJ{Оце ж, що Бог злучив, чоловік нехай не розлучує.}}

\VS{10}А в господї знов ученики Його про се питали Його.

\VS{11}І рече їм:
{\WJ{Хто розведеть ся з жінкою своєю, і оженить ся з иншою, робить перелюб з нею.}}

\VS{12}{\WJ{І коли жінка розведеть ся з чоловіком своїм, та вийде за иншого, робить перелюб.}}

\VS{13}І приношено Йому дїтей, щоб приторкнувсь до них; ученики ж заказували тим, що приносили.

\VS{14}Побачивши ж Ісус, прогнївив ся, і рече їм:
{\WJ{Дайте дїтям приходити до мене, й не боронїть їм; таких бо царство Боже.}}

\VS{15}{\WJ{Істино глаголю вам: Хто не прийме царства Божого, як мала дитина, не ввійде в него.}}

\VS{16}І, обнявши їх, положив руки на них, і благословив їх.

\VS{17}І, як виходив Він у дорогу, прибіг один, і впавши перед Ним на колїна, питав Його: Учителю благий, що робити менї, щоб життє вічнє наслїдувати?

\VS{18}Ісус же рече йому:
{\WJ{Чого мене звеш благим? Нїхто не благий, тільки один, Бог.}}

\VS{19}{\WJ{Заповідї знаєш: Не роби перелюбу, Не вбивай, Не кради, Не сьвідкуй криво, Не обижай, Поважай батька твого й матїр.}}

\VS{20}Він же, озвавшись, каже Йому: Учителю, се все я хоронив з малку мого.

\VS{21}Ісус же, поглянувши на него, уподобав його, й рече йому:
{\WJ{Одного тобі не достає: ійди, що маєш, продай і дай убогим, і мати меш скарб на небі; і прийди, та й іди слїдом за мною, взявши хрест.}}

\VS{22}Він же, зажурившись од слова сього, пійшов сумуючи: мав бо достатки великі.

\VS{23}І позирнувши Ісус округи, рече ученикам своїм:
{\WJ{Як тяжко багацтва маючим у царство Боже ввійти!}}

\VS{24}Ученики ж вжахнулись од словес Його. Ісус же, знов озвавшись, рече їм:
{\WJ{Дїти, як тяжко вповаючим на багацтва в царство Боже ввійти!}}

\VS{25}{\WJ{Легше верблюдові кріз ушко голки пройти, нїж багатому в царство Боже ввійти.}}

\VS{26}Вони ж, надто здивувались, говорячи між собою: То хто ж може спастись?

\VS{27}Споглянувши ж на них Ісус, рече:
{\WJ{У людей неможливе, та не в Бога; все бо можливе в Бога.}}

\VS{28}І почав Петр говорити Йому: Ось ми покинули все, та й пійшли слїдом за Тобою.

\VS{29}Озвав ся ж Ісус і рече:
{\WJ{Істино глаголю вам: Нема чоловіка, що покинув домівку, або братів, або сестер, або батька, або матїр, або жінку, або дїтей, або поля ради мене і євангелиї,}}

\VS{30}{\WJ{та й не прийняв у сотеро тепер, часу сього, серед гонення, домівок, і братів, і сестер, і матїрок, і дїтей, і земель, а в віку будучому життє вічнє.}}

\VS{31}{\WJ{Многі ж перві будуть останнї, а останнї перві.}}

\VS{32}Були ж вони в дорозї, ідучи в Єрусалим, і випередив їх Ісус; й вжахнули ся вони; і, йдучи за ним, лякались. І, взявши знов дванайцятьох, почав їм глаголати, що Йому станеть ся:

\VS{33}{\WJ{Що ось ідемо в Єрусалим, і Син чоловічий буде виданий архиєреям та письменникам, і осудять вони Його на смерть, і видадуть Його поганам;}}

\VS{34}{\WJ{і насьміхати муть ся з Него, й бити муть Його, й плювати муть на Него, і вбють Його; й третього дня воскресне.}}

\VS{35}І приступають до Него Яков та Йоан, сини Зеведеєві, кажучи: Учителю, хочемо, щоб, про що просити мем, зробив нам.

\VS{36}Він же рече їм:
{\WJ{Що хочете, щоб зробив вам?}}

\VS{37}Вони ж кажуть Йому: Дай нам, щоб один по правицї в Тебе, а один по лївицї в Тебе сидїли ми в славі Твоїй.

\VS{38}Ісус же рече їм:
{\WJ{Не знаєте, чого просите. Чи зможете пити чашу, яку я пю, і хрещеннєм, яким я хрещу ся, хрестити ся?}}

\VS{39}Вони ж кажуть Йому: Можемо. Ісус же рече їм:
{\WJ{Ви-то чашу, яку я пю, пити мете, й хрещеннєм, яким я хрещусь, хрестити метесь;}}

\VS{40}{\WJ{тільки ж, щоб сидїти вам по правицї в мене й по лївицї в мене, се не єсть моє дати, а кому приготовлено.}}

\VS{41}І почувши десять, почали ремствувати на Якова та Йоана.

\VS{42}Ісус же, покликавши їх, рече їм:
{\WJ{Ви знаєте, що котрі, здаєть ся, князюють над поганами, панують над ними, й великі їх управляють ними.}}

\VS{43}{\WJ{Не так же буде в вас; нї, хто хоче стати ся великим між вами, нехай буде слугою вам;}}

\VS{44}{\WJ{і хто хоче між вами стати ся першим, нехай буде усїм рабом.}}

\VS{45}{\WJ{Бо й Син чоловічий не прийшов, щоб служено Йому, а служити й дати душу свою викуп за многих.}}

\VS{46}І приходять у Єрихон; і як виходив Він із Єрихону, й ученики Його, й багато народу, син Тимеїв, Вартимей слїпий, сидїв над шляхом, просячи.

\VS{47}І, почувши, що се Ісус Назарянин, почав кричати й казати: Сину Давидів Ісусе, помилуй мене.

\VS{48}І сварили на него многі, щоб мовчав; він же ще більше кричав: Сину Давидів, помилуй мене.

\VS{49}І, зупинившись Ісус, звелїв його покликати. І покликали слїпого, говорячи йому: Бодрись, устань; кличе тебе.

\VS{50}Він же, скинувши одежу свою, встав і приступив до Ісуса.

\VS{51}І, озвавшись, рече йому Ісус:
{\WJ{Що хочеш, щоб зробив тобі?}} Слїпий же каже Йому: Учителю, щоб прозрів.

\VS{52}Ісус же рече йому:
{\WJ{Іди, віра твоя спасла тебе.}} І зараз прозрів він, й пійшов слїдом за Ісусом дорогою.




\par }\Chap{11}{\PP \VerseOne{1}І як наближились до Єрусалиму, до Витфагиї й Витаниї, до гори Оливної, посилає двох учеників своїх,

\VS{2}і рече їм:
{\WJ{Ійдїть у село, що перед вами, і зараз, увійшовши в него, знайдете осля привязане, на котре нїхто з людей не сїдав; одвязавши його, приведїть.}}

\VS{3}{\WJ{І, коли хто вам скаже: Що се робите? скажіть: Що Господеві його треба; й зараз його відошле сюди.}}

\VS{4}Пійшли ж вони, й знайшли осля привязане коло дверей знадвору, на роздоріжжю, та й одвязали його.

\VS{5}І деякі, що там стояли, казали їм: Що ви робите, одвязуючи осля?

\VS{6}Вони ж сказали їм, як звелїв Ісус; і пустили їх.

\VS{7}І привели осля до Ісуса, й накинули на него одежу свою, і посадили на него.

\VS{8}Многі ж одежу свою розстилали по дорозї, инші ж гіллє різали з дерев, і встилали дорогу.

\VS{9}Инші, що попереду йшли, і що слїдом за Ним ійшли, покликували, кажучи: Осанна! Благословен грядущий в імя Господнє;

\VS{10}благословенне грядуще в імя Господа царство отця нашого Давида. Осанна на вишинах!

\VS{11}І ввійшов Ісус в Єрусалим і в церкву, й, оглянувши все, як пізня вже була година, вийшов у Витанию з дванайцятьма.

\VS{12}І назавтра, як вийшли вони з Витаниї, зголоднїв,

\VS{13}і, загледївши смоківницю оддалеки, що мала листє, прийшов, чи не знайде чого на нїй. І, прийшовши до неї, нїчого не знайшов, тільки листє; не була бо ще пора на смокви.

\VS{14}І, озвавшись Ісус, рече до неї:
{\WJ{Щоб нїколи з тебе по вік нїхто овощу не їв.}} І чули ученики Його.

\VS{15}І приходять у Єрусалим, і ввійшовши Ісус у церкву, почав виганяти продаючих і купуючих у церкві, і столи міняльників, і ослони продаючих голуби поперевертав,

\VS{16}і не давав, щоб хто носив посуд через церкву.

\VS{17}І навчав, глаголючи їм:
{\WJ{Хиба не писано: Що дом мій дом молитви звати меть ся у всїх народів? ви ж зробили його вертепом розбійників.}}

\VS{18}І чули письменники та архиєреї, й шукали, як би Його погубити: боялись бо Його, бо ввесь народ дивував ся наукою Його.

\VS{19}І, як вечір настав, вийшов Він осторонь із города.

\VS{20}А вранцї, мимо йдучи, побачили смоківницю всохлу від коріння.

\VS{21}І споглянувши Петр, рече Йому: Учителю, дивись, смоківниця, що прокляв єси, всохла.

\VS{22}І озвавшись Ісус, рече їм:
{\WJ{Майте віру Божу.}}

\VS{23}{\WJ{Істино глаголю вам: Що хто скаже горі сїй: Двигнись і кинь ся в море, та й не сумнити меть ся в серцї своїм, а вірувати ме, що, що каже, станеть ся, буде йому, що скаже.}}

\VS{24}{\WJ{Тим глаголю вам: Усе, чого молячись просите, віруйте, що одержите, й буде вам.}}

\VS{25}{\WJ{І як стоїте молячись, прощайте, коли що маєте проти кого, щоб і Отець ваш, що на небі, відпустив вам провини ваші.}}

\VS{26}{\WJ{Коли ж ви не прощаєте, то й Отець ваш, що на небі, не простить вам провин ваших.}}

\VS{27}І приходять знов у Єрусалим; і, як по церкві ходив Він, приступають до Него архиєреї, та письменники, та старші,

\VS{28}і кажуть Йому: Якою властю Ти се робиш? і хто Тобі власть таку дав, щоб се робити?

\VS{29}Ісус же, озвавшись, рече їм:
{\WJ{Спитаю вас і я про одну річ; відкажіть менї, то й я скажу вам, якою властю се роблю.}}

\VS{30}{\WJ{Хрещеннє Йоанове чи з неба було, чи від людей? Відкажіть менї.}}

\VS{31}І міркували між собою, говорячи: Коли скажемо: З неба, то скаже: Чом же не поняли віри йому?

\VS{32}Коли ж скажемо: Від людей, то боялись людей: всї бо мали Йоана, що він справдї пророк був.

\VS{33}І, озвавшись, кажуть Ісусові: Не знаємо. Ісус, озвавшись, рече їм:
{\WJ{То й я не кажу вам, якою властю се роблю.}}




\par }\Chap{12}{\PP \VerseOne{1}І почав їм приповістями промовляти:
{\WJ{Виноградник насадив чоловік, і обгородив тином, і викопав винотоку, й збудував башту, й передав його виноградарям, тай відїхав.}}

\VS{2}{\WJ{І післав до виноградарів у пору слугу, щоб у виноградарів узяв овощу винограднього.}}

\VS{3}{\WJ{Вони ж, ухопивши його, били, та й відослали впорожнї.}}

\VS{4}{\WJ{І знов післав до них иншого слугу, та й на того кидаючи каміннєм, пробили йому голову, й відослали зневаженого.}}

\VS{5}{\WJ{І знов иншого післав, та й того вбили, й багато инших, одних побили, а других повбивали.}}

\VS{6}{\WJ{Ще ж одного сина мавши, любого свого, післав і його до них на останок, говорячи: Що посоромляться сина мого.}}

\VS{7}{\WJ{Виноградарі ж тиї казали між собою: Що се наслїдник; ходїмо вбємо його, то й наше буде наслїдство.}}

\VS{8}{\WJ{І, взявши його, вбили, та й викинули геть із виноградника.}}

\VS{9}{\WJ{Що ж зробить пан виноградника? Прийде та й вигубить виноградарів, і дасть виноградник иншим.}}

\VS{10}{\WJ{Чи й писання сього не читали: Камінь, що відкинули будівничі, сей став ся головою угла?}}

\VS{11}{\WJ{Від Господа стало ся се, й дивне в очах наших.}}

\VS{12}І шукали Його взяти, та лякались народу; зрозуміли бо, що до них приповість сказав; і зоставивши Його, пійшли.

\VS{13}І посилають до Него деяких Фарисеїв та Іродиян, щоб Його піймати словом.

\VS{14}Вони ж, прийшовши, кажуть Йому: Учителю, знаємо, що праведний єси, й не дбаєш нї про кого, бо не дивиш ся на лице людей, а на путь Божий правдою наставляєш. Годить ся данину кесареві давати, чи нї? Давати нам, чи не давати?

\VS{15}Він же, знаючи їх лицемірство, рече їм:
{\WJ{Що мене спокушуєте? Принесїть менї денария, щоб я бачив.}}

\VS{16}Вони ж принесли. І рече їм:
{\WJ{Чиє обличчє се й надпис?}} Вони ж сказали Йому: Кесареве.

\VS{17}І озвавшись Ісус, рече їм:
{\WJ{Оддайте кесареве кесареві, а Боже Богові.}} І дивувались Йому.

\VS{18}І приходять Садукеї до Него, що кажуть: нема воскресення, та й питали Його, говорячи:

\VS{19}Учителю, Мойсей написав нам, що, як у кого брат умре та зоставить жінку, а дїтей не зоставить, дак щоб узяв брат його жінку його, й воскресив насїннє братові своєму.

\VS{20}Сїм оце братів було; й перший узяв жінку, і вмираючи, не зоставив насїння;

\VS{21}і другий узяв її, та й він не зоставив насїння; і третїй також так.

\VS{22}І брали її семеро, та й не зоставили насїння; остання з усїх умерла й жінка.

\VS{23}Оце ж у воскресенню, як воскреснуть, которого з них буде жінка? семеро бо мали її за жінку.

\VS{24}І озвавшись Ісус, рече їм:
{\WJ{Чи не того ви помиляєтесь, що не знаєте писання, нї сили Божої?}}

\VS{25}{\WJ{Коли бо з мертвих устануть, то нї женять ся, нї віддають ся, а будуть як ангели на небесах.}}

\VS{26}{\WJ{Про мертвих же, що встають, хиба не читали в книзї Мойсейовій, як коло купини промовив до него Бог, глаголючи: Я Бог Авраамів, і Бог Ісааків, і Бог Яковів?}}

\VS{27}{\WJ{Не єсть Бог мертвих, а Бог живих. Ви оце вельми помиляєтесь.}}

\VS{28}І пруступивши один з письменників, почувши їх перепитуваннє, і вбачаючи, що добре їм відповів, спитав Його: Котора перша з усїх заповідь?

\VS{29}Ісус же відказав йому:
{\WJ{Що перша з усїх заповідей: Слухай, Ізраїлю: Господь Бог ваш, Господь один єсть;}}

\VS{30}{\WJ{і: Люби Господа Бога твого всїм серцем твоїм, і всією душею твоєю, і всією думкою твоєю, і всією силою твоєю. Оце перша заповідь.}}

\VS{31}{\WJ{А друга подібна, така: Люби ближнього твого як себе самого. Більшої від сих иншої заповіди нема.}}

\VS{32}І каже Йому письменник: Добре, учителю; правду промовив єси, що один єсть Бог, і нема иншого, тільки Він;

\VS{33}і що любити Його всїм серцем, і всією думкою, і всією душею, і всією силою, і любити ближнього, як себе самого, се більше нїж усї огняні жертви й посьвяти.

\VS{34}І вбачаючи Ісус, що він розумно відказав, рече йому:
{\WJ{Не далеко єси від царства Божого.}} І нїхто нїколи не важив ся Його питати.

\VS{35}І озвавшись Ісус, глаголав, навчаючи в церкві:
{\WJ{Як се кажуть письменники, що Христос син Давидів?}}

\VS{36}{\WJ{Сам бо Давид промовив Духом сьвятим: „Рече Господь Господеві моєму: Сиди по правицї в мене, доки положу вороги твої підніжком ніг твоїх.‟}}

\VS{37}{\WJ{Сам оце ж Давид зве його Господем: звідкіля ж він син його?}} І багато народу слухало Його любо.

\VS{38}І глаголав їм у науцї своїй:
{\WJ{Остерегайтесь письменників, що люблять в шатах ходити, та витання на торгах,}}

\VS{39}{\WJ{та перші сїдалища по школах, та перші місця на бенкетах;}}

\VS{40}{\WJ{що жеруть доми удовиць, і задля виду довго молять ся. Сї приймуть ще тяжчий осуд.}}

\VS{41}І сївши Ісус навпроти скарбони, дививсь, як народ кидає гроші в скарбону. І многі заможні кидали по багато.

\VS{42}І прийшовши одна вдовиця вбога, вкинула дві лепти, чи то шеляг.

\VS{43}І прикликавши учеників своїх, рече їм:
{\WJ{Істино глаголю вам: Що вдовиця ся вбога більш усїх укинула, що кидали в скарбону.}}

\VS{44}{\WJ{Усї бо з достатку свого кидали, ся ж з недостатку свого: все, що мала, вкинула, увесь прожиток свій.}}




\par }\Chap{13}{\PP \VerseOne{1}І, як виходив з церкви, каже Йому один з учеників Його: Учителю, дивись, яке каміннє і яка будівля.

\VS{2}А Ісус, озвавшись, рече йому:
{\WJ{Чи бачиш сю велику будівлю? не зоставить ся тут камінь на каменї, щоб не зруйновано.}}

\VS{3}А як сидїв на горі Оливній, навпроти церкви, питали Його на самотї Петр, та Яков, та Йоан, та Андрей:

\VS{4}Скажи нам, коли се буде, й яка ознака, коли має все те скінчитись?

\VS{5}Ісус же, озвавшись до них, почав глаголати:
{\WJ{Остерегайтесь, щоб хто вас не звів.}}

\VS{6}{\WJ{Багато бо приходити муть в імя моє, говорячи, що се я, і многих зведуть.}}

\VS{7}{\WJ{Як же чути мете про войни та про слухи воєн, не трівожтесь: мусить бо стати ся; та ще не конець.}}

\VS{8}{\WJ{Устане бо нарід на нарід і царство на царство, й буде трус по місцях і буде голоднеча та буча: се почин горя.}}

\VS{9}{\WJ{Ви ж самі остерегайтесь: видавати муть бо вас у ради, й по школах будете биті, і перед воїводи та царі ставлені задля мене, на сьвідкуваннє їм.}}

\VS{10}{\WJ{І між усїма народами мусить перше проповідатись євангелия.}}

\VS{11}{\WJ{Як же вести муть вас, видаючи, не дбайте заздалегідь, що казати мете, анї надумуйтесь, а, що дасть ся вам тієї години, те й промовляйте: не ви бо промовляєте, а Дух сьвятий.}}

\VS{12}{\WJ{Видавати ме ж брат брата на смерть, і батько дитину; і вставати муть дїти на родителїв, та й убивати муть їх.}}

\VS{13}{\WJ{І ненавидїти муть вас усї задля імя мого; хто ж витерпить до останку, той спасеть ся.}}

\VS{14}{\WJ{Як же побачите гидоту спустїння, що сказав Даниїл пророк, стоячу, де не слїд}} (хто читає, нехай розуміє),
{\WJ{тодї хто в Юдеї, нехай втїкає на гори;}}

\VS{15}{\WJ{хто ж на криші, нехай не злазить у хату, анї ввіходить узяти що з хати своєї;}}

\VS{16}{\WJ{і хто в полї, нехай не вертаєть ся назад узяти одежу свою.}}

\VS{17}{\WJ{Горе ж важким і годуючим під той час!}}

\VS{18}{\WJ{Молїть ся ж, щоб не довелось утїкати вам зимою.}}

\VS{19}{\WJ{Будуть бо днї тиї горе, якого не було від почину творення, як творив Бог, до сього часу, й не буде.}}

\VS{20}{\WJ{І коли б Господь не вкоротив днїв, то не спасло ся б жадне тїло; та задля вибраних, що вибрав їх, укоротить днї.}}

\VS{21}{\WJ{І, тодї коли хто вам скаже: Дивись, ось Христос, або: Дивись, он; не йміть віри.}}

\VS{22}{\WJ{Постануть бо лжехристи і лжепророки, й давати муть ознаки та дива, щоб звести, коли можна, й вибраних.}}

\VS{23}{\WJ{Ви ж гледїть: ось я наперед сказав вам усе.}}

\VS{24}{\WJ{Тільки ж у ті днї, після горя того, сонце померкне, й місяць не давати ме сьвітла свого,}}

\VS{25}{\WJ{і зорі з неба падати муть, і сили, що на небесах, захитають ся.}}

\VS{26}{\WJ{І тодї побачять Сина чоловічого, грядущого на хмарах, з силою великою і славою.}}

\VS{27}{\WJ{І тодї пішле ангели свої, і позбирає вибраних своїх од чотирох вітрів, од кінця землї до кінця неба.}}

\VS{28}{\WJ{Від смоківницї ж возьміть собі приклад: Коли все віттє її мягке стане та пустить листє, знайте, що близько лїто.}}

\VS{29}{\WJ{Так і ви: як побачите, що се стало ся, знайте, що близько, під дверима.}}

\VS{30}{\WJ{Істино глаголю вам: Що не перейде рід сей, доки все це станеть ся.}}

\VS{31}{\WJ{Небо й земля перейдуть, слова ж мої не перейдуть.}}

\VS{32}{\WJ{Про день же той і годину нїхто не знає, нї ангели, що на небі, нї Син, тільки Отець.}}

\VS{33}{\WJ{Гледїть, пильнуйте й молїть ся; не знаєте бо, коли пора.}}

\VS{34}{\WJ{Як чоловік, що відїжджає, зоставивши господу свою і давши слугам своїм власть, і кожному дїло його, а воротареві звелїв, щоб пильнував.}}

\VS{35}{\WJ{Оце ж пильнуйте: (не знаєте бо, коли пан господи прийде, увечері, чи опівночі, чи в півнї, чи вранцї;)}}

\VS{36}{\WJ{щоб, прийшовши несподївано, не знайшов вас сплячих.}}

\VS{37}{\WJ{Що ж я вам глаголю, усїм глаголю: Пильнуйте.}}




\par }\Chap{14}{\PP \VerseOne{1}Була ж пасха й опрісноки по двох днях; і шукали архиєреї, та письменники, як би Його, підступом узявши, вбити.

\VS{2}Та казали: Тільки не в сьвято, щоб бучі не було в народї.

\VS{3}А як був Він у Витаниї, в господї Симона прокаженного, та сидїв за столом, прийшла жінка, маючи любастровий збаночок мира нардового, правдивого, предорогого, й розбивши посудинку, злила Йому на голову.

\VS{4}Були ж деякі, що сердились у собі, кажучи: На що ся втрата мира?

\VS{5}Можна бо було се продати більш нїж за триста денариїв, та дати вбогим. І дорікали їй.

\VS{6}Ісус же рече:
{\WJ{Оставте її. На що завдаєте їй жалю? добре дїло вчинила на менї.}}

\VS{7}{\WJ{Всякого бо часу вбогих маєте з собою, і коли схочете, можете їм добро робити; мене ж не всякого часу маєте.}}

\VS{8}{\WJ{Що змогла ся, зробила: попередила намастити тїло моє на погребеннє.}}

\VS{9}{\WJ{Істино глаголю вам: Де б нї проповідувалась євангелия ся по всьому сьвіту, казати меть ся й те, що зробила оця, на спомин її.}}

\VS{10}А Юда Іскариоцький, один з дванайцятьох, пійшов до архиєреїв, щоб їм зрадити Його.

\VS{11}Вони ж почувши, зрадїли, й обіцяли йому срібняків дати. І шукав, як би у добру годину Його зрадити.

\VS{12}І первого дня опрісночного, як пасхове ягня кололи, кажуть Йому ученики Його: Де хочеш, щоб пійшовши, наготовили Тобі їсти пасху?

\VS{13}І посилає двох з учеників своїх, і рече їм:
{\WJ{Ідїть у город, і зустріне вас чоловік, несучи глек води; йдїть за ним,}}

\VS{14}{\WJ{і куди ввійде він, скажіть господареві: Що учитель каже: Де сьвітлиця, щоб пасху з учениками моїми менї їсти?}}

\VS{15}{\WJ{І він вам покаже гірницю простору, прибрану й готову; там приготовте нам.}}

\VS{16}І вийшли ученики Його, й прийшли в город, й знайшли, як Він сказав їм, і приготовили пасху.

\VS{17}І, як настав вечір, приходить з дванайцятьма.

\VS{18}І, як сидїли вони за столом та їли, рече Ісус:
{\WJ{Істино глаголю вам: Що один з вас зрадить мене, котрий їсть зо мною.}}

\VS{19}Вони ж почали смутити ся і казати до Него один по одному: Аже ж не я? і другий: Аже ж не я?

\VS{20}Він же, озвавшись, рече їм:
{\WJ{Один з дванайцяти, що вмочає зо мною руку в миску.}}

\VS{21}{\WJ{Син чоловічий іде, як писано про Него; горе ж чоловікові тому, що Сина чоловічого зрадить! Добре було б йому, коли б не родив ся чоловік той.}}

\VS{22}Як же їли вони, взявши Ісус хлїб і поблагословивши, ламав і давав їм, і рече:
{\WJ{Прийміть їжте: се єсть тїло моє.}}

\VS{23}І, взявши чашу, й оддавши хвалу, подав їм, і пили з неї всї.

\VS{24}І рече їм:
{\WJ{Се єсть кров моя нового завіту, що за многих проливаєть ся.}}

\VS{25}{\WJ{Істино глаголю вам: Що більше не пити му від плоду винограднього, аж до дня того, коли його пити му новим у царстві Божому.}}

\VS{26}І засьпівавши вони, вийшли на гору Оливну.

\VS{27}І рече їм Ісус:
{\WJ{Що всї поблазнитесь мною ночи сієї, бо писано: Поражу пастиря і розсиплють ся вівцї.}}

\VS{28}{\WJ{Тільки ж по воскресенню моїм попереджу вас у Галилею.}}

\VS{29}Петр же рече Йому: Хоч і всї поблазнять ся, тільки не я.

\VS{30}І рече йому Ісус:
{\WJ{Істино глаголю тобі: Що сьогоднї, ночи сієї, перш нїж двічи півень запїє, тричі відречеш ся мене.}}

\VS{31}Він же ще більш говорив: Хоч би менї і вмерти з Тобою, не відречусь Тебе. Так само ж і всї казали.

\VS{32}І приходять на врочище Гетсиман; і рече ученикам своїм:
{\WJ{Сидїть тут, поки молити мусь.}}

\VS{33}І бере Петра, та Якова, та Йоана з собою, і почав скорбіти та вдаватись у тугу;

\VS{34}і рече їм:
{\WJ{Тяжко сумна душа моя аж до смерти. Підождїть тут і пильнуйте.}}

\VS{35}І, пройшовши трохи далїй, припав до землї, і молив ся, щоб, коли можна, мимо йшла від Него ся година.

\VS{36}І рече:
{\WJ{Авва, Отче, все можливе Тобі: мимо неси від мене чашу сю; тільки ж не що я хочу, а що Ти.}}

\VS{37}І приходить і знаходить їх сплячих, і рече до Петра:
{\WJ{Симоне, ти спиш? не міг ти однієї години попильнувати?}}

\VS{38}{\WJ{Пильнуйте та молїть ся, щоб не ввійшли у спокусу. Дух-то охочий, тїло ж немошне.}}

\VS{39}І знов пійшовши, молив ся, те ж саме слово промовляючи.

\VS{40}І вернувшись знайшов їх знов сплячих: були бо їх очі важкі; і не знали вони, що Йому відказати.

\VS{41}І приходить утретє, і рече їм:
{\WJ{Спіть уже й спочивайте. Годї, пристигла година; ось виданий буде Син чоловічий у руки грішникам.}}

\VS{42}{\WJ{Вставайте, ходїмо: ось зрадник мій наближуєть ся.}}

\VS{43}І зараз, як ще Він промовляв, приходить Юда, один з дванайцяти, й з ним багато народу з мечами й киями, від архиєреїв, та письменників, та старших.

\VS{44}Дав же зрадник Його знак їм, говорячи: кого поцїлую, той і єсть Він; беріть Його, та й ведїть осторожно.

\VS{45}І прийшовши, зараз приступив до Него, й каже: Учителю, учителю, та й поцїлував Його.

\VS{46}Вони ж наложили на Него руки свої, і взяли Його.

\VS{47}Один же хтось із тих, що стояли, вихопивши меча, вдарив слугу архиєрейського, й відтяв йому ухо.

\VS{48}І озвавшись Ісус, рече їм:
{\WJ{Чи се як на розбійника вийшли ви з мечами та киями брати мене?}}

\VS{49}{\WJ{Що-дня був я з вами в церкві навчаючи, й не брали ви мене; та щоб справдились писання.}}

\VS{50}І, покинувши Його, всї повтїкали.

\VS{51}А один якийся молодець ійшов за ним, одягнений полотном по нагому, й хапають його молодцї (воїни);

\VS{52}він же, зоставивши полотно, нагий утїк од них.

\VS{53}І повели Ісуса до архиєрея; і сходять ся до него всї архиєреї, і старші й письменники.

\VS{54}А Петр оддалеки йшов за ними, аж у середину в двір архиєрейський; і сидїв із слугами, та й грівсь коло багаття.

\VS{55}Архиєреї ж і вся рада шукали на Ісуса сьвідчення, щоб убити Його, та й не знайшли.

\VS{56}Многі бо криво сьвідкували проти Него, й не сходились сьвідчення їх.

\VS{57}І деякі, вставши, криво сьвідкували на Него, кажучи:

\VS{58}Що ми чули, як він казав: Що я зруйную церкву сю рукотворну, й за три днї иншу нерукотворну збудую.

\VS{59}Та й так не сходились сьвідчення їх.

\VS{60}І ставши архиєрей посерединї, спитав Ісуса, кажучи: Нїчого не відказуєш? Що сї на Тебе сьвідкують?

\VS{61}Він же мовчав, і нїчого не відказав. Знов спитав Його архиєрей, і каже Йому: Чи Ти єси Христос, Син Благословенного?

\VS{62}Ісус же рече:
{\WJ{Се я; і бачити мете Сина чоловічого, сидячого по правицї сили і йдучого на хмарах небесних.}}

\VS{63}Архиєрей же, роздерши одежу свою, каже: На що нам іще сьвідків?

\VS{64}Ви чули хулу: як вам здаєть ся? Вони ж усї осудили Його, що винен смерти.

\VS{65}І почали деякі плювати на Него, й закривати лице Йому, й бити по щоках Його, й казали Йому: Проречи; і слуги знущались над Ним.

\VS{66}І як був Петр у дворі внизу, приходить одна з дївчат архиєрейських,

\VS{67}і, бачивши Петра, що грієть ся, і позирнувши на него, каже: І ти був з Ісусом Назарянином?

\VS{68}Він же одрік ся, кажучи: Не знаю, анї розумію, що ти кажеш. І вийшов геть до придвору; а півень запіяв.

\VS{69}І дївчина, побачивши його знов, почала казати тим, що стояли: Що сей з них.

\VS{70}Він же знов одрік ся. І трохи згодом ті, що стояли, сказали знов Петрові: Справдї з них єси, бо ти й Галилеєць, і говірка твоя подобна.

\VS{71}Він же почав проклинатись та клястись: Що не знаю чоловіка сього, про котрого кажете.

\VS{72}І вдруге півень запіяв. І згадав Петр слово, що промовив йому Ісус:
{\WJ{Що перш нїж півень запіє двічи, одречеш ся мене тричі.}} І став плакати.




\par }\Chap{15}{\PP \VerseOne{1}І зараз уранцї, порадившись архиєреї з старшими та письменниками, і вся рада, звязавши Ісуса, повели та й видали Пилатові.

\VS{2}І спитав Його Пилат: Чи ти єси цар Жидівський? Він же озвавшись, рече йому:
{\WJ{Ти кажеш.}}

\VS{3}І винуватили Його архиєреї багато.

\VS{4}Пилат же знов спитав Його, кажучи: Не відказуєш нїчого? Он, скільки на Тебе сьвідкують;

\VS{5}Ісус же більш нїчого не відказав, так що дивував ся Пилат.

\VS{6}На сьвято ж відпускав він їм одного вязника, про которого просили.

\VS{7}Був же названий Варава з своїми затязцями увязнений, котрі під бунт убийство зробили.

\VS{8}І гукаючи народ, почав просити, щоб, як що-разу, зробив їм.

\VS{9}Пилат же відказав їм, говорячи: Чи хочете, щоб випустив вам царя Жидівського?

\VS{10}Знав бо, що через зависть видали Його архиєреї.

\VS{11}Архиєреї ж наустили народ, щоб лучче Вараву відпустив їм.

\VS{12}Пилат же, озвавшись ізнов, сказав їм: Що ж оце хочете, щоб зробив із тим, кого звете царем Жидівським?

\VS{13}Вони ж знов закричали: Розпни Його.

\VS{14}Пилат же каже їм: Яке ж бо зло зробив? Вони ж ще гірш кричали: Розпни Його.

\VS{15}Пилат же, хотївши народові догодити, відпустив їм Вараву, й передав Ісуса, побивши, щоб розпято Його.

\VS{16}Воїни ж повели Його в середину двору, чи то в Претор, і скликали всю роту.

\VS{17}І одягли Його в багряницю, і положили на Него, сплївши з тернини, вінець,

\VS{18}та й почали витати Його: Радуй ся, царю Жидівський!

\VS{19}І били Його по голові тростиною, і плювали на Него, й, кидаючись на колїна, кланялись Йому.

\VS{20}І, як насьміялись із Него, роздягнули Його з багряницї, і одягнули Його в одежу Його, та й виводять Його, щоб розпяти Його.

\VS{21}І заставили мимойдучого якогось Симона Киринея, ідучого з поля, батька Александра та Руфа, щоб нїс хрест Його.

\VS{22}І приводять Його на Голготу місце, що прозване Черепове місце.

\VS{23}І дали Йому пити вина з смирною; Він же не прийняв.

\VS{24}І розпинателї Його подїлили одежу Його, кинувши жереб на неї, що кому впаде.

\VS{25}Була ж година третя, і розпяли Його.

\VS{26}І була надпись вини Його надписана: Цар Жидівський.

\VS{27}І розпяли з Ним двох розбійників, одного по правицї, а одного по лївицї в Него.

\VS{28}І справдилось писаннє, що глаголе: І з беззаконними полїчено Його.

\VS{29}І мимоходячі хулили Його, киваючи головами своїми та говорячи: Овва! Ти, що руйнуєш церкву і в три днї будуєш,

\VS{30}спаси себе й зійди з хреста.

\VS{31}Так само й архиєреї, насьміхаючись один до одного з письменниками, казали: Инших спасав, себе не може спасти.

\VS{32}Христос, цар Жидівський, нехай зійде тепер з хреста, щоб побачили ми, й увіруємо. І розпяті з Ним зневажали Його.

\VS{33}Як же настала година шеста, темрява стала по всїй землї аж до години девятої.

\VS{34}А години девятої покликнув Ісус голосом великим:
{\WJ{Елоі, Елоі, лама саватани?}} що єсть перекладом:
{\WJ{Боже мій, Боже мій, на що мене покинув єси?}}

\VS{35}І деякі з тих, що тут стояли, почувши казали: Ось Ілию кличе.

\VS{36}Побігши ж один і сповнивши губку оцтом, і настромивши на тростину, поїв Його, кажучи: Стривайте, побачимо, чи прийде Ілия зняти Його.

\VS{37}Ісус же, пустивши голос великий, зітхнув.

\VS{38}І завіса церковня роздерлась надвоє з верху аж до низу.

\VS{39}Бачивши ж сотник, що там стояв проти Него, що, так закричавши, зітхнув, каже: Справдї чоловік сей Син був Божий.

\VS{40}Були ж і жінки, оддалеки дивлячись, між котрими була й Мария Магдалина, й Мария, Якова меншого та Йосиї мати, й Саломия,

\VS{41}що, й як був у Галилеї, ходили слїдом за Ним, і послугували Йому, і инших багато, що поприходили з Ним у Єрусалим.

\VS{42}А як уже настав вечір, бо була пятниця, чи то перед суботою,

\VS{43}прийшов Йосиф з Ариматеї, поважний радник, що також сподївавсь царства Божого, й зосьмілившись, увійшов до Пилата й просив тїла Ісусового.

\VS{44}Пилат же дивувавсь, що вже вмер би; й покликавши сотника, спитав його, чи давно вмер.

\VS{45}А довідавшись од сотника, дав тїло Йосифові.

\VS{46}І, купивши плащеницю і знявши Його, обгорнув Його плащеницею, та й положив Його у гробі, що був висїчений із скелї, та й прикотив каменя до дверей гробу.

\VS{47}Мария ж Магдалина й Мария Йосиїна дивились, де Його положено.




\par }\Chap{16}{\PP \VerseOne{1}І, як минула субота, Мария Магдалина, та Мария Яковова, та Саломия купили пахощів, щоб, прийшовши, намастити Його.

\VS{2}І вельми рано первого дня тижня приходять до гробу, як сходило сонце.

\VS{3}І казали між собою: Хто відкотить нам каменя від дверей гробу?

\VS{4}І поглянувши, побачили, що відкочено каменя; був бо великий дуже.

\VS{5}І, ввійшовши в гріб, побачили молодця, сидячого з правого боку, одягненого в шату білу, та й вжахнулись.

\VS{6}Він же рече їм: Не жахайтесь. Ісуса шукаєте Назарянина, розпятого. Устав; нема Його тут. Ось місце, де положено Його.

\VS{7}Тільки ж ійдїть скажіть ученикам Його та Петрові, що попередить вас у Галилею. Там Його побачите, як сказав вам.

\VS{8}І вийшовши вони хутко, побігли від гробу; бо обняв їх трепет і страх, та й нїкому нїчого не сказали: боялись бо.

\VS{9}Воскреснувши ж уранцї первого дня тижня, явивсь найперше Мариї Магдалинї, що з неї вигняв сїм бісів.

\VS{10}Вона пійшовши, сповістила тих, що були з Ним, як сумували та плакали.

\VS{11}А ті, почувши, що живий, і вона Його бачила, не поняли віри.

\VS{12}Після ж того двоїм із них в дорозї явив ся в иншому видї, як ійшли на село.

\VS{13}І вони, пійшовши, сповістили других, та й тим не поняли віри.

\VS{14}Опісля явивсь одинайцятьом їм сидячим за столом, і дорікав їм недовірством їх і жорстокостю серця, що тим, котрі бачили Його воскресшого, не поняли віри.

\VS{15}І рече їм:
{\WJ{Ійдїть по всьому сьвіту й проповідуйте євангелию усякому твориву.}}

\VS{16}{\WJ{Хто вірувати ме та охрестить ся, спасеть ся; а хто не вірувати ме, осудить ся.}}

\VS{17}{\WJ{Ознаки ж віруючим такі будуть: імям моїм бісів виганяти муть; мовами заговорять новими;}}

\VS{18}{\WJ{гадюк брати муть, і, коли смертнього чого випють, не шкодити ме їм; на недужих руки класти муть, і одужувати муть.}}

\VS{19}Господь же, після того, як промовив до них, вознїс ся на небо, й сїв по правицї в Бога.

\VS{20}Вони ж вийшовши, проповідували всюди, а Господь допомагав, і слово стверджував услїд ознаками. Амінь.

\par }