\NormalFont\ShortTitle{КНИГА НЕЄМІЇ}

{\MT КНИГА НЕЄМІЇ.



\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Се оповіданнє Неємії, сина Ахалїїного: В місяцї Кислеві, двайцятого року\FTNT{*}{{\FR 1:1 }{\FT{В двайцятому роцї царювання Артаксеркса.}}}, був я в Сузах, столичному містї.

\VS{2}І прийшов Ханані, один з братів моїх, він і кілька чоловіків з Юдеї. І спитав я їх, як проживають Юдеї, що спаслись від полону і зістались, та що дїєсь у Ерусалимі.

\VS{3}І сказали вони менї: Ті, що зістались від полону, пробувають там, в своїх сторонах, в великій бідї й в приниженнї; та й мур Ерусалимський розвалений, й ворота його попалені огнем.

\VS{4}Почувши сї слова, сїв я й заплакав, і був смутний кілька день, і постив та молився перед Богом небесним,

\VS{5}І говорив: Господи, Боже небес, Боже великий і страшний, додержуючий завіт і ласку тим, що люблять тебе й перестерігають заповідї твої!

\VS{6}Нехай будуть уші твої вважливі й очі твої отворені, щоб вислухати молитву слуги твого, якою я тепер день і ніч благаю тебе за синів Ізрайлевих, слуг твоїх, і сповідаюсь в гріхах синів Ізрайлевих, якими согрішили ми перед тобою, согрішили — й я і дім отця мого.

\VS{7}Ми проступились перед тобою й не додержали заповідей і постанов, і законів, що дав єси Мойсейові, слузї твойму.

\VS{8}Але спогадай на слово, яким заповів єси Мойсейові, слузї твойму, глаголючи: Коли провинитесь, то розсїю вас поміж народами,

\VS{9}Коли ж обернетесь до мене й держати метесь заповідей моїх, і виконувати їх, то хоч би ви були вигнані на край неба, я звідтїль зберу вас, і приведу вас на місце, що вибрав собі, щоб імя моє там пробувало.

\VS{10}Та ж вони слуги твої й народ твій, що ти визволив силою твоєю великою і рукою твоєю могучою.

\VS{11}Прошу ж тебе, Господи! нехай буде ухо твоє вважливе на молитву слуги твого й на молитву слуг твоїх, що хотять шанувати імення твоє. І допоможи слузї твойму на сей час, та дай йому запобігти ласки в чоловіка сього, — бо я був чашником у царя.




\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}В місяцї Нисанї, на двайцятім року царя Артаксеркса, стояло перед ним вино. І я взяв вино та подав цареві, і, здавалось, не був я смутний перед ним.

\VS{2}Але царь промовив до мене: Чого ти сумний на виду; ти не слабий, сього не видко, а певно смуток на серцї? Я злякався вельми,

\VS{3}І сказав цареві: Нехай живе царь по вік! Як же не має бути смутним лице моє, коли город, місце гробовищ батьків моїх, стоїть опустошене, й ворота його попалені огнем!

\VS{4}І сказав царь до мене: Чого ж ти бажаєш? Я помолився Богові небесному,

\VS{5}І сказав цареві: Коли царська ласка, й коли слуга твій запобіг ласки перед лицем твоїм, то пошли мене в Юдею, в місто, де гробовища батьків моїх, щоб я одбудував його.

\VS{6}І сказав менї царь і цариця, що седїла коло його: Як довго протягнеться твоя вандрівка, й коли вернешся? І сподобалось цареві послати мене; й я означив час.

\VS{7}І сказав я цареві: Коли царська ласка, то дав би менї листи до зарічних начальників краєвих, щоб давали менї пропуст, доки я не дійду до Юдеї,

\VS{8}Та й лист до Асафа, доглядника лїсів царських, щоб дав менї деревнї на ворота в твердинї, що при домі Божому, й на міські мури, та на дім, в котрому б менї жити. І дав менї царь, бо добродїйна рука Бога мого була надо мною.

\VS{9}І прийшов я до зарічних начальників краєвих і віддав їм письма царські. А царь послав був зо мною військових начальників із верховцями.

\VS{10}Коли перечув про се Санаваллат, Хороніт і Товія, слуга Амманицький, то їм стало дуже досадно, що прийшов чоловік піклуватись про добро синів Ізрайлевих.

\VS{11}І прийшов я в Ерусалим. І пробув там три днї,

\VS{12}І встав я вночі, і кілька чоловік зо мною, і нїкому не сказав, що поклав Бог мій менї на серце зробити для Ерусалиму; животини ж не було при менї нїякої, окрім тієї, що на їй я їхав.

\VS{13}І проїхав я вночі через Долинні ворота перед Драконовою криницею до воріт Гнояних, і оглядїв я розвалені мури Ерусалиму й його ворота, спалені огнем.

\VS{14}І приїхав я до воріт Криничаних і до царського водопроводу, але там не було місця, щоб пройти животинї, що була підо мною,

\VS{15}І я поїхав назад через потік вночі й оглядав мур, і, проїхавши знов через Долинні ворота, вернувся.

\VS{16}І не знали начальники, куди я ходив, та що я роблю: нї Юдеям, нї сьвященникам, нї суддям, нї старшинам, нї иншим робітникам я до того часу нїчого не казав.

\VS{17}Опісля же сказав я їм: Ви бачите нужду, в якій ми знаходимось: Ерусалим спустошений, й ворота його спалені огнем; ходїм, побудуймо мури Ерусалимські й не будьмо довше в пониженнї.

\VS{18}І я оповідав їм про добродїйну для мене руку Бога мого, а так само й слова царя, що він говорив менї. І сказали вони: будемо будувати, — і скріпили руки свої на добре дїло.

\VS{19}Почувши про се, Санаваллат, Хороніт та Товія, слуга Амманицький, та Гешем, Араб, сьміялись із нас і говорили з погордою: Що се за дїло, що ви робите? Чи не задумуєте ви часом збунтуватись проти царя?

\VS{20}Я дав їм одповідь і сказав їм: Бог небесний, Він нам допоможе, а ми, слуги його, розпочнемо будувати; вам же нема частки, нї права нї згадки про вас у Ерусалимі.




\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}І встав Елїяшив первосьвященник, і брати його сьвященники, і збудували Овечі ворота; вони посьвятили їх і вставили двері їх, і посьвятили їх від башти Меа до башти Хананела.

\VS{2}А побіч його будували Ерихонцї, а коло їх будував Закхур Імрієнко.

\VS{3}Ворота же Рибні будували ті, що родом з Сенаї; вони вкрили їх і вставили двері їх, замки їх і засуви їх.

\VS{4}Коло їх лагодив мур Меремот, син Уріїн, сина Гакозового; коло сього лагодив Мешуллам, син Берехіїн, сина Мешизабелового, а коло їх лагодив Садок Бааненко;

\VS{5}Коло сих лагодили Текойцї; одначе значнїйші зпоміж їх не нахилили своєї шиї попрацювати задля Господа свого.

\VS{6}Старі ворота лагодили Йояда, син Пасеахів, і Мешуллам, син Бесодії: вони вкрили їх і вставили двері їх і замки їх, і засуви їх.

\VS{7}Коло їх лагодив Мелатїя Габаонїй, і Ядон із Меронота, з осадниками Габаону й Мицфи, залежними від зарічних краєвих начальників.

\VS{8}Коло їх лагодив Уззиїл, син Харгаіїн, золотарь, а коло його лагодив Хананїя, син Гараккахимів. І поновили Ерусалим аж до муру широкої улицї.

\VS{9}Коло їх лагодив Рефаїя, син Хурів, старшина над половиною дїльницї Ерусалимської.

\VS{10}Коло їх і проти свого дому лагодив Едаїя, син Харумафів, а коло його лагодив Хаттуш, син Хашавнїїн.

\VS{11}У другій частї лагодив Малхія, син Харимів, та Хашшув, син Пахат-Моаба, вони ж поправляли і башту Пічану.

\VS{12}Коло їх лагодив Шаллум, син Голлохешів, старшина над половиною дїльницї Ерусалимської, він і дочки його.

\VS{13}Ворота Долинні будував Ханун та осадники Заноаха: вони збудували їх і вставили браму в їх, замки їх і засуви їх, а до того лагодили вони ще тисячу локот муру до Гнояних воріт.

\VS{14}А ворота Гнояні лагодив Малхія, син Рехавів, старшина повіту Беткаремського: він збудував їх і вставив в їх браму, замки їх і засуви їх.

\VS{15}Ворота Криничані лагодив Шаллум, син Колхозеїн, старшина повіту Міцфи: він збудував їх і вкрив їх, і вставив двері їх, замки їх і засуви їх, — він же лагодив і мур коло ставка Селаха, проти царського садка й до сходів, що вели вниз із міста Давидового.

\VS{16}За ним лагодив Неємія, син Азбуків, старшина над половиною повіту Бетзурського, до Гробовищ Давидових і до викопаного ставка, й до дому лицарів.

\VS{17}За ним лагодили левіти: Рехум, син Банїїн; коло його лагодив Хашавія, старшина половини повіту Кеїлського, за свій повіт.

\VS{18}За ним лагодили брати їх: Баввай, син Хенададів, старшина половини повіту Кеїлського.

\VS{19}А коло його лагодив Езер, син Ісусів, старшина над Мицфою, в другій дїльницї, проти ввіходу до зброївнї на розї.

\VS{20}За ним лагодив дуже пильно Барух, син Забвая, на другій дїльницї, від угла до дверей дому Елїяшива, первосьвященника.

\VS{21}За ним лагодив Меремот, син Уріїн, сина Гакозового, на другій дїльницї, від дверей дому Елїяшивого до кінця дому Елїяшивого.

\VS{22}За ним лагодили сьвященники з околиць.

\VS{23}За ними лагодив Бенямин та Хашшув проти свого дому, а за ним лагодив Азарія, син Маасеїн, сина Ананїїного, коло свого дому.

\VS{24}За ним лагодив Биннуй, син Хенададів, на другій дїльницї, від дому Азаріїного до угла й закруту.

\VS{25}За ним Фалал, син Узаїн, проти угла й башти, що виступає від висшої палати царської коло двора темничного. За ним Федаїя, син Парошів.

\VS{26}А нетинеї, що жили в Офелї, робили проти Водяних воріт на схід і до виступаючої башти.

\VS{27}За ними робили Текойцї, на другій дїльницї, від місця проти великої виступаючої башти до муру Офела.

\VS{28}Дальш від воріт Кінських лагодили сьвященники, кожний проти свого дому.

\VS{29}За ним лагодив Садок, син Іммерів, проти свого дому, а за ним робив Шемая, син Шеханїїн, вартовий коло східнїх воріт.

\VS{30}За ним лагодив Хананїя, син Шелеміїн, та Ханун, шестий син Залафа, на другій дїльницї. За сим лагодив Мешуллам, син Берехіїн, проти своєї кімнати.

\VS{31}За ним лагодив Малхія, син Гацорофіїн, аж по дім нетинеїв і крамарів, проти воріт Гаммифкад, і до будинку на углї.

\VS{32}А між наріжним будинком до Овечих воріт лагодили золотарі та крамарі.




\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}Як почув Санаваллат, що ми будуємо мур, розсердився і лютився дуже та глузував з Юдеїв,

\VS{2}І говорив при своїх братах та при Самарийських військових людях, і казав: Що роблять оцї нужденні Юдеї? невже ж їм се дозволять? невже ж вони приносити муть жертви? невже ж вони коли доведуть се до кінця? невже ж вони зроблять живим каміннє, що стало купами пороху, та ще до того й спалене?

\VS{3}А Товія Аммонїй, що стояв коло його, відказав: Нехай собі будують; прийде лисиця й повалить їх камяний мур.

\VS{4}Почуй, Боже наш, як із нас глузують, і поверни їх глум на їх голову і віддай їх на глум в землї полону,

\VS{5}І не покрий беззаконностї їх, і нехай не зникне гріх їх перед лицем твоїм, за те, що вони засмутили будуючих!

\VS{6}Ми одначе будували мур, і виведений був увесь мур до половини; та й у народу не остигала щирість до роботи.

\VS{7}Як почув Санаваллат і Товія, і Араби, й Аммонїї, й Азотїї, що мури Ерусалимські відновляються та що виломи зачиняються, то взяла їх досада.

\VS{8}І змовились усї пійти разом війною на Ерусалим і збурити його.

\VS{9}А ми молились Богові нашому, й ставили проти їх сторожу день і ніч задля оборони.

\VS{10}Та Юдеї сказали: Послабшала сила у двигарів, а піску (й вапна) багато; ми не промагаємо будувати муру.

\VS{11}А вороги наші говорили: Й не знати муть і не вглядять, як ми впадемо серед їх і повбиваємо їх та й спинимо роботу.

\VS{12}Коли ж приходили Юдеї, що жили побіч їх, і казали нам разів з десять із усїх боків, що вони нападуть на нас,

\VS{13}Тодї поставив я на низинах коло міста, та за муром на сухих місцях людей по родинах із мечами, з списами їх і з сагайдаками їх.

\VS{14}І обдивився я й став, і промовив до старшин та значнїйших і до прочого народу: Не лякайтесь їх; памятайте на Господа великого й страшного й бийтесь за братів своїх, за синів своїх і за дочок своїх, за жінок своїх і за хати свої.

\VS{15}Як же зачули наші вороги, що ми знаємо про їх намір, тодї обернув Бог в нїщо раду їх, і ми всї повертались до муру, кожний до своєї роботи.

\VS{16}Од того дня половина молодих людей в мене робила роботу, а половина їх держала списи, щити, сагайдаки та панцирі, а старшини стояли позад усього дому Юдиного.

\VS{17}Ті, що будували мур і носили тягарі, що на їх накладали, робили однією рукою роботу, а в другій держали спис.

\VS{18}Кожний, хто будував, мав свій меч привязаний коло свого стану, й так вони будували. Коло мене стояв трубач.

\VS{19}І сказав я до значнїйших і старшин, та до иншого народу: Робота велика й розлягла, і ми розсїяні по мурі далеко один від одного;

\VS{20}То ж, звідкіль почуєте ви гук труби, в те місце збірайтесь ід нам; Бог наш воювати ме за нас.

\VS{21}Оттак робили ми роботу; й половина держали списи від сходу ранньої зорі доки не зʼявлялись зірки.

\VS{22}Окрім сього, в той самий час сказав я народові, щоб усї ночували в Ерусалимі з своїми наймитами, — й будуть вони в нас одні вночі на вартї, а другі вдень на роботї.

\VS{23}І нї я, нї брати мої, нї слуги мої, нї сторожі коло мене не скидали з себе своєї одежі; в кожного був під рукою меч і вода.




\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}Аж ось піднялось велике наріканнє в народї і в жінок його на братів своїх Юдеїв:

\VS{2}Були такі, що говорили: Нас, синів наших і дочок наших багацько; і ми бажали б доставати хлїба й харчуватись, щоб жити.

\VS{3}Були й такі, що казали: Свої поля й виноградники свої, й свої хати ми даємо в заставу, щоб дістати хлїба в голодї.

\VS{4}Були й такі, що казали: Ми позичаємо срібло на податки цареві, й даємо в заставу поля наші та виноградники наші;

\VS{5}У нас такі ж тїла, як тїла в братів наших, а сини наші такі ж, як і їх сини, та от ми мусимо давати синів наших і дочок наших у найми, а декотрі з дочок наших уже в неволї. Нема нїяких засобів в руках наших на викуп; і поля наші та виноградники наші у других.

\VS{6}Як почув я їх нарікання і такі слова, то я розгнївався дуже.

\VS{7}Серце моє збурилось, і я почав остро докоряти старшинам та значним і сказав їм: Ви берете з братів своїх лихву? І скликав я проти їх великі збори,

\VS{8}Та й сказав їм: Ми викуповували братів своїх, Юдеїв, проданих поганам, скільки в нас було сили, а ви продаєте братів своїх, і вони продаються нам? Вони мовчали й не знаходили, що б відповісти.

\VS{9}І сказав я: Не гаразд ви робите. Чи ж не в страху перед Богом нашим повинні ви ходити, щоб уйти глуму від народів, ворогів наших?

\VS{10}Та й я, й брати мої, й служащі при менї давали їм в позичку срібло й хлїб, але даруймо їм довг сей?

\VS{11}Вернїть же їм таки тепер поля їх, виноградні та маслинні садки їх, і хати їх, і лихву з грошей і хлїба, з вина й оливи, на яку ви позичали їм.

\VS{12}І сказали вони: Вернемо й не вимагати мемо в їх; зробимо так, як ти кажеш. І покликав я сьвященників, і звелїв їм заприсягтись, що й вони так зроблять.

\VS{13}І витрусив я мою одежу й сказав: Нехай Бог так витрусить кожну людину, що не додержить свого слова, з його дому й з його дорібку, і бодай йому було так витрушено й порожньо! А ввесь збір промовив: амінь. І прославили Бога; і здїйснив народ слово се.

\VS{14}Іще: від того часу, як менї приказано бути їх областним начальником у землї Юдейській, від двайцятого року до трийцять другого року царя Артаксеркса, за двайцять років я й брати мої не побирали прохарчування областних начальників;

\VS{15}А переднїйші начальники краю, що були до мене, обтяжували народ, і брали з їх хлїб і вино, окрім сорока секлів срібла (на день); навіть і слуги їх паношились над народом. Я же не робив так через страх Божий.

\VS{16}При сьому я вів роботу коло сього муру; та й поля ми не закуповували, а всї слуги мої збірались туди на роботу.

\VS{17}Юдеїв і старшин бувало по сто пятьдесять чоловіка за столом у мене, окрім тих, що приходили до нас з народів, які навкруги нас.

\VS{18}А було наготовляно щодня: один віл, шість добірнїх овець, і птицї готувалось у мене, а за десять день виходила сила всякого вина. А одначе начальницької харчі я не вимагав, бо важка служба тяготїла на сьому народї.

\VS{19}Спогадай, мій Боже, на добро менї про все, що я вчинив задля сього народу!




\par }\Chap{6}{\PP \VerseOne{1}Як дійшла чутка до Санаваллата і Товії, й Араба Гешема та инших наших ворогів, що я відбудував мур та що не зісталось в ньому виломів, — одначе до того часу я ще не вставив дверей в ворота, —

\VS{2}Тодї Санаваллат та Гешем прислали до мене сказати: Прийди, а зійдемось разом ув одному з сїл на рівнинї Оно. Вони ж задумували заподїяти менї лихо.

\VS{3}Але я послав до їх посланцїв і звелїв сказати: Я маю роботу коло великого дїла; не можу зійти; робота застановилась би, коли б я покинув її і зійшов до вас.

\VS{4}Чотири рази посилали вони до мене з такими ж запросинами, та я відповідав їм те саме.

\VS{5}Тодї прислав Санаваллат до мене пятий раз свого слугу, а в його руцї був розгорнутий лист.

\VS{6}У йому ж було написано: Ходить у народів поголоска, та й Гешем каже, що ти й Юдеї задумали відпасти, та тому й будуєш мур, і хочеш бути в їх царем, після тої ж чутки;

\VS{7}І пророків ти настановив, щоб оповіщали про тебе в Ерусалимі і говорили: Е царь Юдейський! се дійде до царя. Так приходь, і порадимось вкупі.

\VS{8}Але я послав до його сказати: Нїчого такого не було, про що ти говориш; се ти вигадав своїм розумом.

\VS{9}Бо всї вони страхали нас, гадаючи: Опадуть їх руки перед сим дїлом, і робота спиниться; та я ще більше скріпив руки мої.

\VS{10}І прийшов я в дім Шемаїї, сина Делаїї, сина Мегетавелового, й заперся він і сказав: Ходїм у дом Божий в середину храма, й замкнемо за собою двері храма, бо прийдуть вбити тебе, а прийдуть вбити тебе вночі.

\VS{11}Але я відказав: Чи може ж тїкати такий чоловік, як я? Чи може такий, як я, ввійти в храм, щоб бути живим? Не піду.

\VS{12}Я знав, що не Бог послав його, хоч він по пророцьки говорив до мене, але що то Товія та Санаваллат підкупили його.

\VS{13}А підкупили його на те, щоб я злякався і зробив так, і согрішив, та щоб про мене пішла недобра слава, щоб вони могли мене гудити.

\VS{14}Спомяни, мій Боже, Товію і Санаваллата по сих дїлах їх, та й пророчицю Ноадїю й инчих пророків, що хотїли настрахати мене!

\VS{15}Мур був скінчений двайцять пятого дня місяця Елула, за пятьдесять два днї.

\VS{16}Як почули про се всї вороги наші, й побачили се всї народи, що навкруги нас, тодї вони впали в очах своїх; вони спізнали, що се дїло від Бога нашого.

\VS{17}Окрім того писало під той час багато старшин Юдейських листи, й посилали їх до Товії, а Товіїні листи приходили до їх.

\VS{18}Бо багато було в Юдеї таких, що поклялись на побратимство з ним; він бо був зять Шеханїї, сина Арахового, а його син Йоханан взяв за себе дочку Мешуллама, сина Берехіїного.

\VS{19}Навіть про добрість його говорили вони при менї, й мої слова переносились до його. Товія ж присилав листи, щоб лякати мене.




\par }\Chap{7}{\PP \VerseOne{1}Коли мур був уже готовий, і я повставляв двері, та коли були понаставляні на свою службу воротарі, і сьпівцї, й левіти,

\VS{2}Тодї звелїв я мойму братові Хананї і начальникові Ерусалимської твердинї Хананїєві, (бо він був більше за багатьох инчих чоловік вірний і богобоязливий),

\VS{3}І сказав я їм: Нехай не відчиняють воріт Ерусалимських, покіль не загріє сонце, й доки ще стоять (при роботї), нехай замикають і засовують двері. І поставив я сторожами осадників Ерусалимських, кожного на свою сторожу і кожного проти свого дому.

\VS{4}Але місто було просторне й велике, а народа в йому було небагато, й доми не були побудовані.

\VS{5}І поклав менї Бог мій на серце зібрати старшин та значнїйших, і народ, щоб їх перелїчити. І знайшов я родопись тих, що прийшли переднїйше, а в їй написано:

\VS{6}Оце сини країни, що пійшли з бранцїв, переселених Навуходонозором, царем Вавилонським, і вернулись в Ерусалим та в Юдею, кожний в своє місто, —

\VS{7}Ті, що пійшли з Зоровавелем, Ісусом, Неємією, Азарією, Раамією, Нахманїєм, Мардохеєм, Білшаном, Мисферетом, Бігваєм, Нехумом, Бааною. Число людей народа Ізрайлевого:

\VS{8}Синів Парошових дві тисячі сто сїмдесять два.

\VS{9}Синів Сафатіїних триста сїмдесять два.

\VS{10}Синів Арахових шістьсот пятьдесять два.

\VS{11}Синів Пахат-Моабових, із синів Ісусових і Йоабових, дві тисячі вісїмсот вісїмнайцять.

\VS{12}Синів Еламових тисяча двістї пятьдесять чотири.

\VS{13}Синів Затту вісїмсот сорок пять.

\VS{14}Синів Закхайових сїмсот шістьдесять.

\VS{15}Синів Биннуйових шістьсот сорок вісїм.

\VS{16}Синів Бевайових шістьсот двайцять вісїм.

\VS{17}Синів Азгадових дві тисячі триста двайцять два.

\VS{18}Синів Адоникамових шістьсот шістьдесять сїм.

\VS{19}Синів Бігвайових дві тисячі шістьсот сїм.

\VS{20}Синів Адинових шістьсот пятьдесять пять.

\VS{21}Синів Атерових із дому Езекії девятьдесять вісїм.

\VS{22}Синів Хашумових триста двайцять вісїм.

\VS{23}Синів Вецайових триста двайцять чотири.

\VS{24}Синів Харифових сто дванайцять.

\VS{25}Тих, що родом з Габаону, девятьдесять пять.

\VS{26}Осадників Бетлеєма й Нетофи сто вісїмдесять вісїм.

\VS{27}Осадників Анатота сто двайцять вісїм.

\VS{28}Осадників Бет-Азмавета сорок два.

\VS{29}Осадників Каріятярима, Кефіри і Беерота сїмсот сорок три.

\VS{30}Осадників Рами і Геви шістьсот двайцять один.

\VS{31}Осадників Михмаса сто двайцять два.

\VS{32}Осадників Бетеля й Гая сто двайцять три.

\VS{33}Осадників другого Нево пятьдесять два.

\VS{34}Синів другого Елама тисяча двістї пятьдесять чотири.

\VS{35}Синів Харимових триста двайцять.

\VS{36}Тих, що родом із Ерихону, триста сорок пять.

\VS{37}Тих, що родом із Лода, Хадида й Оно, сїмсот двайцять один.

\VS{38}Тих, що родом із Сенаї, три тисячі девятьсот трийцять.

\VS{39}Сьвященників, синів Едаїї, з дому Ісусового, девятьсот сїмдесять три.

\VS{40}Синів Іммерових тисяча пятьдесять два.

\VS{41}Синів Пашхурових тисяча двістї сорок сїм.

\VS{42}Синів Харимових тисяча сїмнайцять.

\VS{43}Левітів: синів Ісусових, із дому Кадмиїлового, з дому синів Годеви, сїмдесять чотири.

\VS{44}Сьпівцїв: синів Асафових сто сорок вісїм.

\VS{45}Воротарі: сини Шаллумові, сини Атерові, сини Талмонові, сини Аккувові, сини Хатитині, сини Шовайові — сто трийцять вісїм.

\VS{46}Нетинеї: сини Зіхині, сина Хасуфині, сини Таббаотові,

\VS{47}Сини Киросові, сини Сіїні, сини Фадонові,

\VS{48}Сини Леванині, сини Хагавині, сини Салмайові,

\VS{49}Сини Хананові, сини Гідделові, сини Гахарові,

\VS{50}Сини Реаїїні, сини Резинові, сини Некодині,

\VS{51}Сини Газзамові, сини Уззині, сини Пасеахові,

\VS{52}Сини Весайові, сини Меунимові, сини Нефишсимові,

\VS{53}Сини Ваквукові, сини Хакуфині, сини Хархурові,

\VS{54}Сини Вазлитові, сини Мехидині, сини Харшині,

\VS{55}Сини Варкосові, сини Сисарині, сини Тамахові,

\VS{56}Сини Незіяхові, сини Хатифині,

\VS{57}Сини слуг Соломонових: сини Сотайові, сини Соферетові, сини Феридині,

\VS{58}Сини Яалині, сини Дарконові, сини Гідделові,

\VS{59}Сини Сафатіїні, сини Хаттилові, сини Похерет-Газеваїмові, сини Амонові.

\VS{60}Усїх нетинеїв і синів слуг Соломонових триста девятьдесять два.

\VS{61}А ось ті, що вийшли з Телмелаха, Телхарші, Херув-Аддона та Іммера, але вони не могли вказати на дім батьків своїх і на племя своє, чи вони від Ізраїля.

\VS{62}Сини Делаїїні, сини Товіїні, сини Некодині — шістьсот сорок два.

\VS{63}А з сьвященників: сини Ховаїїні, сини Гаккозові, сини Берзеллїйові, що взяв жінку з дочок Берзеллїя Галаадїя, і став зватись їх іменням.

\VS{64}Вони шукали своєї родописї, та не знайшлась, і через те вилучено їх від сьвященства.

\VS{65}І Тиршата\FTNT{*}{{\FR 7:65 }{\FT{Так звано по халдейськи Неємію.}}} сказав їм, щоб вони не їли великих сьвятощів, доки не настане сьвященник із урімом і туммімом.

\VS{66}Усієї громади вкупі було сорок дві тисячі триста шістьдесять чоловіка,

\VS{67}Окрім невольників їх та невольниць їх; а сих було сїм тисяч триста трийцять сїм; між ними сьпівцїв та сьпівачок двістї сорок пять,

\VS{68}Коней було в їх сїмсот трийцять шість, мулів в їх — двістї сорок пять,

\VS{69}Верблюдів чотиріста трийцять пять, ослів шість тисяч сїмсот двайцять.

\VS{70}Декотрі старшини в поколїннях причинились до роботи: Тиршата дав у скарбницю золотом тисячу драхм, пятьдесять чаш, і пятьсот трийцять риз сьвященницьких.

\VS{71}Тай инші старшини в поколїннях зложили в скарбівню на роботи двайцять тисяч драхм золота й дві тисячі двістї мін срібла.

\VS{72}А прочі з народу дали двайцять тисяч драхм золота та дві тисячі мін срібла й шістьдесять сїм риз сьвященницьких.

\VS{73}І стали жити священники й левіти; воротарі й сьпівцї, народ і нетинеї, й ввесь Ізраїль по містах своїх.




\par }\Chap{8}{\PP \VerseOne{1}Як настав сьомий місяць, і сини Ізраїлеві жили по містах своїх, тодї зібрався ввесь народ, як один чоловік, на майданї, що перед Водяними ворітьми, і сказали письменникові Ездрі, щоб він принїс книгу закону Мойсейового, що його заповістив Господь Ізрайлеві.

\VS{2}І принїс сьвященник Ездра закон перед збір чоловіків і жінок і всїх, котрі могли втямити, першого дня сьомого місяця;

\VS{3}І читав з його на майданї, що перед Водяними воротьми, як почало свитати, до пів дня, перед чоловіками і жінками й усїма, що могли втямити; і уха всього народу були обернуті до книги закону.

\VS{4}Письменник Ездра стояв на деревяному високому помостї, що його задля сього зробили, а коло його, праворуч його, стояли Маттатія і Шема, і Анаїя й Урія, й Хелкія і Маасея; а лїворуч від його Федаїя і Мисаїл, і Малхія й Хашум, і Хашбаддана, й Захарія й Мешуллам.

\VS{5}І розгорнув Ездра книгу перед очима всього народу, бо він стояв вище за ввесь народ. І як він розгорнув її, встав увесь народ.

\VS{6}І возхвалив Ездра Господа Бога великого. І ввесь народ відповідав: амінь, амінь, здіймаючи в гору руки свої, і кланялись і падали ниць до землї перед Господом.

\VS{7}Ісус, Банаїя, Шеревія, Ямин, Аккув, Шавтай, Годїя, Маасея, Клита, Азарія, Йозавад, Ханан, Фелаїя й левіти толкували народові закон, тим часом як народ стояв на свойму місцї.

\VS{8}І читали з книги, з закону Божого, виразно і втямливо, а народ розумів прочитане.

\VS{9}Тодї Неємія (се він Тиршата), і письменник Ездра, сьвященник, і левіти, що вчили народ, промовили до всього народу: Се день сьвятий Господеві, Богові нашому; не смуткуйте й не плачте! (бо ввесь народ плакав, слухаючи слова закону).

\VS{10}І сказав їм: Ійдїть, їжте сите й пийте солодке, та посилайте частки й тим, в кого нїчого ненаготовлено, бо день сей сьвятий Господеві нашому. І не журіться, бо радощі перед Господом се піддержка ваша.

\VS{11}І левіти втихомирювали ввесь народ, промовляючи: Вгамуйтесь, бо сей день сьвятий, не сумуйте.

\VS{12}І пійшов ввесь народ їсти й пити, і посилати частини, й сьвяткувати з великими радощами, бо втямили слова, які їм сказали.

\VS{13}Другого дня зібрались старшини в поколїннях від усього народу, сьвященники й левіти до письменника Ездри, щоб розвязував їм слова закону.

\VS{14}І знайшли написано в законї, що дав Господь через Мойсея, що сини Ізрайлеві сьомого місяця, в сьвятки, повинні перебувати в кучках.

\VS{15}Задля того й оповіщали й викликали по всїх містах своїх і в Ерусалимі, кажучи: Йдїть на гори й зносїть гільки маслини садової й гілля маслини дикої, й вітки міртові й гільки пальмові, й гілля дерев широколистих, щоб поробити кучки, як написано.

\VS{16}І пійшов народ, і поприносили й поробили собі кучки, кожний на своїй крівлї, й на своїх дворах, і в сїнях дому Божого, й на майданї коло воріт Водяних, і на майданї коло воріт Ефраїмових.

\VS{17}Уся громада тих, що повертались з полону, поробила кучки й перебувала в кучках. Від часу Ісуса, сина Навинового, до сього дня не робили так сини Ізрайлеві. Радість була вельми велика.

\VS{18}І читали з книги закону Божого щодня, від першого дня до останнього дня. І справляли сьвятки сїм день, а восьмого дня сьвяті збори (відданнє празника), по постанові.




\par }\Chap{9}{\PP \VerseOne{1}На двайцять четвертий день сього місяця зібрались усї сини Ізрайлеві, спощені й в дранках і з попілом на головах своїх.

\VS{2}І віддїлилось насїннє Ізрайлеве від усїх чужородцїв, і стали й сповідались із гріхів своїх і з проступків батьків своїх.

\VS{3}І стояли на свойму місцї, і четвертину дня читали з книги закону Господа, Бога свого, а четвертину сповідались і молились Господеві, Богові свойму.

\VS{4}І стали на підвисшеному місцї левітів: Ісус, Банїя, Кадмиїл, Шеванїя, Вуннїй, Шеревія, Банїя, Хананї й покликали голосно до Господа, Бога свого.

\VS{5}І сказали левіти — Ісус, Кадмиїл, Банїя, Хашавнїя, Шеревія, Годїя, Шеванїя, Петахія: Встаньте, славіте Господа, Бога вашого від віку й до віку. Нехай славлять імя твоє, достойне всякої слави й висше над усяку прославу й похвалу.

\VS{6}(І промовив Ездра:) Ти, Господи, єдиний, Ти сотворив небо, небеса небес і все військо їх, землю і все, що на нїй, моря і все, що в їх, і ти живиш усе й небесне військо тобі кланяється.

\VS{7}Ти сам, Господи Боже, вибрав Аврама й вивів його з Ура Халдейського, й дав йому ймя Авраама,

\VS{8}І знайшов його серце вірним перед тобою, й постановив із ним завіт, щоб дати (йому й) насїнню його землю Канаанїїв, Геттїїв, Аморіїв, Ферезіїв, Евузіїв і Гергезіїв. І додержав єси слова свого, бо ти праведний.

\VS{9}Ти побачив нужду батьків наших в Египтї й почув поклик їх коло Червоного моря.

\VS{10}І показав знамення й чуда над Фараоном і над усїми слугами його, й над усїм народом землї його, ти бо знав, які вони були горді проти їх, і вчинив єси собі ймя до сього дня.

\VS{11}Ти роздїлив перед ними море, і вони пройшли серединою моря по суші, а тих, що гнались за ними, ти покинув у глибінь, наче камінь у розгукані води.

\VS{12}Стовпом хмаряним вів ти їх в день а стовпом огняним вночі, щоб осьвічувати їм дорогу, якою їм ійти.

\VS{13}І зійшов ти на Синай-гору й говорив до їх із неба, й дав їм суди справедливі, закони певні, постанови й заповідї добрі.

\VS{14}І вказав єси їм сьвяту твою суботу, й передав їм заповідї й постанови й закон через слугу твого Мойсея.

\VS{15}І хлїб із неба давав ти їм в голодї їх, і воду з каменя добував їм у спразї їх, і сказав їм, щоб ійшли і зайняли землю, що її дати їм ти заклявся, піднявши руку твою.

\VS{16}Але вони й отцї наші були упрямі, й держали туго шиї свої й не слухали заповідей твоїх;

\VS{17}Не хотїли коритись і не згадали про чуда твої, які ти чинив із ними, й держали туго шию свою, та в упрямості своїй настановили собі провідників, щоб вернутись в неволю свою. Але ти єси Бог, що любиш прощати, добрий і милосердний, довготерпіливий й велико милостивий, й не покинув єси їх

\VS{18}І хоч вони зробили собі вилите теля й сказали: Оце бог твій, що вивів тебе з Египту, і хоч вони завдавали велику зневагу,

\VS{19}То ти в великому свойму милосердю не покидав їх в пустинї; стовп хмаряний не відходив від їх в день, щоб вести їх дорогою, а стовп огняний вночі, щоб присьвічувати їм на дорозї, якою б їм ійти.

\VS{20}І дав єси їм Духа твого доброго, щоб на путь їх наводив, і манни твоєї не віднимав від уст їх, та й воду давав їм, щоб гасили смагу.

\VS{21}Сорок років харчував ти їх у пустинї; вони нї в чому не мали недостачі, одежа їх не ставала стара, й ноги їх не пухли.

\VS{22}І передав ти їм царства й народи й подїлив їх (ними), й забрали вони землю Сигона, й землю царя Гесбонського, й землю Ога, царя Басанського.

\VS{23}І розмножив ти синів їх, неначе зорі на небі, й увів їх у землю, про яку ти говорив батькам їх, що вони прийдуть її посїсти.

\VS{24}І ввійшли сини їх і посїли землю. І ти покорив їм осадників землї Канаанїїв і віддав їх в руки їм, і царів їх, і народи землї, щоб вони робили з ними, що хотїли.

\VS{25}І зайняли вони утверджені міста й родючу землю, й забрали доми, повні всякого добра, криницї висїчені (в каменї), виноградники й сади маслинні і силу дерева (з овощами) на їжу. Вони їли, насичувались, ставали гладкі й жили в гараздї, по великій добротї твоїй.

\VS{26}Та стали вони неслухняні й зворохобились проти тебе, й знехтували законом твоїм; убивали пророків твоїх, що вговорювали їх обернутись до тебе, й завдавали велику зневагу.

\VS{27}І Ти віддав їх у руки ворогів їх, що гнобили їх. Та коли вони в лиху годину покликали до тебе, ти вислухував їх із небес, і по великому змилуваннї твойму посилав їм визволителїв, і вони визволяли їх із рук ворогів їх.

\VS{28}Коли ж в їх був спокій, то знов починали чинити зло перед лицем твоїм, і ти віддавав їх в руки ворогів їх, а вони панували над ними. Але як вони знов покликали до тебе, то ти вислухував їх із небес і по великому змилуваннї твойму, визволював їх багато разів.

\VS{29}Ти пригадував їм, щоб обернулись до закону твого, але вони були уперті, і не слухали заповідей твоїх і відхилялись від постанов твоїх, зза яких би жив чоловік, наколи б виконував їх, і чинили спину свою твердою, й шию свою тугою та й не слухали.

\VS{30}Дожидаючи їх навернення, проволїкав багато років і впоминав їх Духом твоїм через твоїх пророків, та вони не слухали їх. І ти віддав їх в руки чужоземнїх народів.

\VS{31}Але ти в великому милосердю твойму не вигубив їх цїлком, і не покинув їх, ти бо Бог добрий і милостивий.

\VS{32}А й тепер, Боже наш, Боже великий, пресильний і страшний, додержучий завіт і милость! не маловаж у себе всї страждання, які спадали на нас, царів наших, князїв наших, сьвященників наших, пророків наших, батьків наших, і ввесь народ твій від часів царів Ассирийських по сей день.

\VS{33}Ти справедливий в усьому, що впало на нас, бо ти чинив по правдї, а ми винуваті.

\VS{34}Царі наші, князї наші, сьвященники наші і отцї наші не держали закон твій, й не вважали на заповідї твої та впоминання твої, якими ти напоминав їх.

\VS{35}І в державі своїй, в великому добрі від тебе, яке ти давав їм, і в просторій та плодючій землї, що нею надїлив єси їх, вони не служили тобі і не відвертались від своїх лихих учинків.

\VS{36}І от ми тепер невольниками; на тій землї, що ти дав батькам нашим, щоб живитись плодами її та добром її, ось ми наймитами.

\VS{37}І вроджай свій множить вона в користь царям, яким ти покорив нас за гріхи наші. А вони панують над тїлами нашими й над товаром нашим по своїй волї, й ми в великій нуждї.

\VS{38}По всьому тому ми складаємо тверду обіцянку\FTNT{*}{{\FR 9:38 }{\FT{Що вірно служити мемо тобі.}}} й підписуємо, й на підписові печать князїв наших, левітів наших і сьвященників наших.




\par }\Chap{10}{\PP \VerseOne{1}Ті, що приложили печатї, були: Неємія-Тиршата, син Гахалїїн, і Седекія,

\VS{2}Сераїя, Азарія, Еремія,

\VS{3}Пашхур, Амарія, Малхія,

\VS{4}Хаттуш, Шеванїя, Маллух,

\VS{5}Харим, Меремот, Обадія,

\VS{6}Даниїл, Гіннетон, Барух,

\VS{7}Мешуллам, Авія, Міямин,

\VS{8}Маазія, Вилгай, Шемаїя: се сьвященники.

\VS{9}Левіти: Ісус, син Азанїїн, Биннуй, з синів Хенададових, Кадмиїл,

\VS{10}І брати їх: Шеванїя, Годія, Клита, Фелаїя, Ханан,

\VS{11}Миха, Рехов, Хашавія,

\VS{12}Закхур, Шеревія, Шеванїя,

\VS{13}Годїя, Ванїй, Венинуй,

\VS{14}Голови народу: Парош, Пахат-Моаб, Елам, Затту, Банїя,

\VS{15}Вуннїй, Азгад, Бевай,

\VS{16}Адонїя, Бігвай, Адин,

\VS{17}Атер, Езекія, Азур,

\VS{18}Годїя, Хашум, Безай,

\VS{19}Хариф, Анатот, Невай,

\VS{20}Магнїяш, Мешуллам, Хезир,

\VS{21}Мешезавел, Садок, Яддуй,

\VS{22}Фелатїя, Ханан, Анаїя,

\VS{23}Осія, Хананїя, Хашшув,

\VS{24}Лохеш, Пилха, Шовек,

\VS{25}Рехум, Хашавна, Маасея,

\VS{26}Ахія, Ханан, Анан,

\VS{27}Маллух, Харим, Баана.

\VS{28}І прочий народ, сьвященники, левіти, воротарі, сьпівцї, нетинеї і всї, відлучились від чужоземських народів до закону Божого; й жінки їх, сини їх і дочки їх, усї, що могли втямити,

\VS{29}Пристали до братів своїх, до переднїйших їх, і дали обітницю з клятьбою й заприсяглись поступати по закону Божому, даному рукою Мойсея, слуги Божого, й держати й хоронити всї заповідї Господа, Бога нашого, й постанови його й закони його,

\VS{30}І не віддавати дочок своїх чужоземським народам, а їх дочок не брати за синів своїх;

\VS{31}І як чужоземські народи привозити муть крам і всяку потріб на продаж у суботу, не брати в їх в суботу і в сьвятий день, а на сьомий рік усякі довги дарувати.

\VS{32}І постановили ми собі за закон, давати від себе по третинї секля на рік на потреби дому Бога нашого:

\VS{33}На хлїби показні, на повсячасні хлїбні приноси й на повсячасні всепалення кожної суботи, кожного нового місяця, в великі сьвята та инші днї сьвяточні й на жертви за гріх про очищеннє Ізраїля, й на всяку потребу в домі Бога нашого.

\VS{34}І ми кинули жереби про доставу дров, — сьвященники, левіти й народ, коли котрому нашому родові в призначений час що року привозити їх до дому Бога нашого, щоб вони горіли на жертовникові Господа, Бога нашого, як се написано в законї;

\VS{35}(І обіцялись ми) що року приносити в дом Господнїй первоплід із землї нашої і перві плоди з усякого дерева;

\VS{36}І приводити в дом Бога нашого до сьвященників, що служать в домі Бога нашого, первенцїв із синів наших і з скотини нашої, як написано в законї, і первенцї з товару й овець наших.

\VS{37}І первоплід із борошна нашого і усяких приносів, і овощів з усякого дерева, вина й оливи ми приставляти мемо сьвященникам в комори при домі Бога нашого, й десятину з землї нашої левітам. Вони, левіти, брати муть десятину по всїх містах, де в нас хлїборобство.

\VS{38}При левітах, як вони брати муть левітську десятину, знаходити меться сьвященник, син Ааронів, щоб левіти десяту частку з своїх десятин одвозили до дому Бога нашого в кімнати, призначені на переховок;

\VS{39}Бо в цї кімнати як сини Ізрайлеві, так і левіти мали приставляти приноси: хлїб, вино й оливу. Там сьвященний посуд, і служащі сьвященники, й воротарі, й сьвівцї. І ми не опустимо дому Бога нашого.




\par }\Chap{11}{\PP \VerseOne{1}І жили старшини народу в Ерусалимі, прочі ж із народу кинули жереби, щоб одна десята часть їх ійшла жити в сьвяте місто Ерусалим, а девять в инчих містах.

\VS{2}І благословив народ усїх, що самохіть згодились жити в Ерусалимі.

\VS{3}Оце голови в краю, що жили в Ерусалимі, — а в містах Юдеї жили, кожний в посїлостї своїй по містах своїх: Ізрайлитяне, сьвященники, левіти, нетинеї й сини слуг Соломонових;

\VS{4}В Ерусалимі жили деякі з синів Юди та з синів Бенямина. З синів Юди: Атаїя, син Сафатії, сина Малелеїлового, з синів Фаресових,

\VS{5}І Маасея, син Баруха, син Колхозея, син Хазаїї, син Адаїї, син Йоярива, син Захарії, син Шилонїя.

\VS{6}Усїх синів Фаресових, живших у Ерусалимі, чотириста шістьдесять вісїм, люде добірні.

\VS{7}А се сини Беняминові: Саллу, син Мешуллама, син Йоеда, син Федаїї, син Калаїї, син Маасеї, син Ітиїла, син Ісаїї,

\VS{8}А по йому Габбай, Саллай, — девятьсот двайцять вісїм.

\VS{9}Йоіль, син Зіхрин, був їх начальником, а Юда, син Сенуїн, був другим над містом.

\VS{10}З сьвященників: Едаїя, син Йоярива, Яхин,

\VS{11}Сераїя, син Хелкії, син Мешуллама, син Садока, син Мерайота, син Ахитува, був старшиною в домі Божому,

\VS{12}І брати їх, що були на службі при домі Божому — вісїмсот двайцять два; і Адаїя, син Ерохамів, сина Фелалїїного, син Амзія, син Захарії, син Пашхура, син Малхії,

\VS{13}І брати їх голови в поколїннях — двістї сорок два; і Амашсай, син Азариїла, син Ахзая, син Мешиллемота, син Іммера,

\VS{14}І брати його, люде добірні, — сто двайцять вісїм. Начальником над ними був Завдиїл, син Гагедолимів.

\VS{15}А з левітів: Шемаїя, син Хашшува, син Азрикама, син Хашавії, син Вуннїя,

\VS{16}І Шавтай, і Йозавад із голов у левітів по надвірнїх справах дому Божого,

\VS{17}І Маттанїя, син Михи, син Завдїя, син Асафа, головний провідник сьпіву при молитві, і Бакбукія, другий після його за братів його, і Авда, син Шаммуя, син Галала, син Ідитуна.

\VS{18}Усїх левітів у сьвятому містї двістї вісїмдесять чотири.

\VS{19}А воротарі: Аккув, Талмон і брати їх, що сторожували коло брам — сто вісїмдесять два.

\VS{20}Прочі Ізрайлитяне, сьвященники, левіти жили по всїх містах Юдеї, кожний в свойму удїлї.

\VS{21}А нетинеї жили в Офелї; над нетинеями ж Зиха й Гишфа.

\VS{22}Старшиною над левітами в Ерусалимі був Уззій, син Банїя, син Хашавії, син Маттанїї, син Михи, з синів Асафових, що були сьпівцями при службі Божій в домі Божому,

\VS{23}Бо від царя був (окремний) приказ про сьпівцїв, і заведений порядок на кожний день.

\VS{24}І Петахія, син Мешезавелів, із синів Зари, сина Юдиного, був уповносилений від царя до всяких справ, що дотикали народу.

\VS{25}Із тих же, що по селах, по землях своїх, жили сини Юдині в Киріят-Арбі та залежних від неї містах, в Дибонї й залежних від його містах, в Екавзеїлї й селах його,

\VS{26}В Ешуї, в Моладї й Бет-Палетї,

\VS{27}В Хазар-Шуалї, в Бирсабії й залежних від неї містах,

\VS{28}В Секелазї, в Мехонї й залежних від неї городах,

\VS{29}В Ен-Риммонї, в Зорі й в Ярмутї,

\VS{30}В Заноасї, Одоламі й селах їх, в Лахисї й на полях його, в Азецї і в залежних від неї містах. Вони сїли осадами від Бирсабії до долини Енномової.

\VS{31}Сини Беняминові, (починаючи) від Геви, в Михмасї, Гаї, в Бетелї й залежних від його містах,

\VS{32}В Анатотї, Нові, Ананїї,

\VS{33}Газорі, Рамі, Гиттаїмі,

\VS{34}Хадидї, Зевоїмі, Неваллатї,

\VS{35}Лодї, Оно, в долинї Харашимі.

\VS{36}І левіти мали осади свої в удїлах Юдиних та Беняминових.




\par }\Chap{12}{\PP \VerseOne{1}Оце сьвященники й левіти, що прийшли з Зоровавелем, сином Селатиїловим, та з Ісусом: Сераїя, Еремія, Ездра,

\VS{2}Амарія, Маллух, Хаттуш,

\VS{3}Шеханїя, Рехум, Меремот,

\VS{4}Іддо, Гиннетой, Авія,

\VS{5}Миянин, Маадїя, Вилла,

\VS{6}Шемаїя, Йоярив, Едаїя,

\VS{7}Саллу, Амок, Хелкія, Едаїя. Се голови в сьвященників і брати їх за часів Ісуса.

\VS{8}А левіти: Ісус, Биннуй, Кадмиїл Шеревія, Юда, Маттанїя, провідник хвалячих (сьпівцїв), він і брати його,

\VS{9}І Бакбукія і Уннїй, брати їх, у їх черзі на сторожі.

\VS{10}Від Ісуса народивсь Йоаким, від Йоакима народивсь Елїяшив, від Елїяшива народивсь Йояда,

\VS{11}Від Йояди народивсь Йонатан, від Йонатана народивсь Яддуй.

\VS{12}За часів Йоакима були сьвященники, голови в поколїннях: З Сараіїного — Мераїя, з Ереміїного — Хананїя,

\VS{13}З Ездриного — Мешуллам, із Амаріїного — Йоханан,

\VS{14}З (дому) Мелиху — Йонатан, із Шеванїїного — Йосиф,

\VS{15}З Харимового — Адна, з Мерайотового — Хелкія,

\VS{16}З (дому) Іддо — Захарія, з Гіннетонового — Мешуллам,

\VS{17}З Авіїного — Зихрій, з Минїяминового, з Моадіїного — Пилтай,

\VS{18}З Вилгиного — Шаммуй, з Шемаїїного — Йонатан,

\VS{19}З Йояривого — Матнай, з Едаїїного — Уззій,

\VS{20}З Саллайового — Каллай, з Аммокового — Евер,

\VS{21}З Хелкіїного — Хашавія, з Едаїїного — Натанаїл.

\VS{22}Левіти, голови в поколїннях списані в записї, за часів Елїяшива, Йояди, Йоханана й Яддуя, а так само й сьвященники за царювання Дарія Перського.

\VS{23}Сини Левіїні, голови в поколїннях, записані в лїтописї до часу Йоханана, сина Елїяшовового.

\VS{24}Голови над левітами: Хашавія, Шеревія та Ісус, син Кадмиїлів, і їх брати при їх, щоб славити й дякувати, по постанові Давида, чоловіка Божого — черга за чергою.

\VS{25}Маттанїя, Бакбукія, Обадія, Мешуллам, Талмон, Аккув — сторожі, воротарі на вартї коло порогів воріт.

\VS{26}Вони били за часів Йоакима, сина Ісусового, сина Йоседекового, й за часів Неємії, начальника краю, та письменника Ездри, сьвященника.

\VS{27}Як посьвячували мур Ерусалимський, завізвано левітів з усїх місць їх, приказуючи їм прийти в Ерусалим, щоб справити посьвяченнє й радісне сьвято з похвалами й піснями, кимвалами, псалтирями й гуслями.

\VS{28}І зібрались сини сьпівцїв із повіту Ерусалимського та з сіл Нетофатських,

\VS{29}І з Бет-Гаггилгала, і з сіл Геви та Азмавету, бо сьпівцї подубували собі села в околицях Ерусалиму.

\VS{30}І очистили себе сьвященники й левіти, і очистили народ і ворота й мур.

\VS{31}Тодї повів я старшин Юдейських ід мурові й зложив два великі хори задля обходу, і йшов один із їх по правому боцї муру до Гнояних воріт.

\VS{32}За ними йшов Гошаїя й половина старшин у Юдеї,

\VS{33}Азарія, Ездра, Мешуллам,

\VS{34}Юда й Бенямин, і Шемая й Еремія;

\VS{35}А з синів сьвященницьких з трубами: Захарія, син Йонатанів, син Шемаїї, син Маттанїї, син Михея, син Закхура, син Асафа,

\VS{36}І його брати: Шамаїя, Азариїл, Милалай, Гилалай, Маай, Натанаїл, Юда та Хананїй з музичними прирядами Давида, чоловіка Божого, а письменник Ездра поперед їх.

\VS{37}Коло Криничаних воріт навпроти їх, вийшли вони по ступенях міста Давидового сходами, що йшли на мур понад домом Давидовим, до Водяних воріт ік сходу.

\VS{38}Другий хор йшов насупроти їх, а за ним я й половина народу, по мурі від Пічаної башти і до широкого муру.

\VS{39}І від Ефраїмових воріт, попри старі ворота й ворота Рибні і башту Хананела і башту Меа, до Овечих воріт, і спинились коло воріт Темничних.

\VS{40}Потім стали обидва хори коло дому Божого, і я й половина старшин зо мною,

\VS{41}І сьвященники Елїяким, Маасея, Минїямин, Михей, Еліоєнай, Захарія, Хананїя з трубами,

\VS{42}І Маасея і Шемаїя, і Елеазар і Уззій, і Йоханан і Малхія, і Елам та Езер. І сьпівали сьпівцї голосно; провідник їх Ізрахія.

\VS{43}І приносили того дня великі жертви й радїли, бо дав їм Бог велику радість. Радїли й жінки й дїти, і далеко було чути радощі Ерусалиму.

\VS{44}Того ж таки дня приставлені були люде до комор із приносами первоплодів та десятин, щоб збірали дари з поля коло міст, призначені законом про сьвященників та левітів, бо Юдеям любо було дивитись на сьвященників та левітів, що стояли,

\VS{45}І пильнували служби Богові свойму й служби очищення, та були сьпівцями й воротарями по постанові Давида й сина його Соломона.

\VS{46}Бо з давна, з часів Давида й Асафа були настановляні провідники сьпівцїв і піснї Богові похвальні й подячні.

\VS{47}Усї Ізрайлитяне за часів Зоровавеля й за часів Неємії давали частки сьпівцям та воротарям на кожний день і віддавали присьвяти левітам, а левіти віддавали присьвячене синам Аароновим.




\par }\Chap{13}{\PP \VerseOne{1}В той день читано з книги Мойсейової перед слухаючим народом, і знайдено написане в неї: Аммонїй й Моабій не може ввійти в громаду Божу по віки,

\VS{2}За те, що вони не встріли синів Ізрайлевих із хлїбом та водою й найняли проти його Балаама, щоб проклясти його, але Бог наш обернув проклін у благословеннє.

\VS{3}Почувши сей закон, відлучили вони все чужородне від Ізраїля.

\VS{4}І стало ся, що сьвященник Елїяшив, приставлений до кімнат при домі Бога нашого, близький родич Товії,

\VS{5}Опорядив задля його велику складницю, де переднїйше складали харчові приноси, ладан і посуд, і десятини збіжеві, й з вина й оливи, постановлені законом про левітів, сьпівцїв та воротарів і приноси задля сьвященників.

\VS{6}Як се все дїялось, не був я в Ерусалимі, бо трийцять другого року царя Вавилонського Артаксеркса ходив я до царя та в кілька день відпросився в царя.

\VS{7}Як прийшов я в Ерусалим і довідався про погане дїло, яке зробив Елїяшив, опорядивши про Товію складницю в дворах дому Божого,

\VS{8}То менї стало дуже немило, й я повикидав із складницї всї хатні речі Товіїні,

\VS{9}І сказав, щоб вичистили кімнати, й приказав повносити знов посуд дому Божого, харчовий принос та ладан.

\VS{10}Ще ж довідався я, що левітам не дають частки, та що левіти й сьпівцї, що робили своє дїло, порозбігались, кожний на своє поле.

\VS{11}І докоряв я старшинам і сказав: Чому опустили ми дім Божий? І я зібрав їх і поставив їх на їх місце.

\VS{12}І всї Юдеї стали приносити десятини пашні, вина та оливи в комори.

\VS{13}І приставив я до комор Шелемію, сьвященника, та письменника Садока, та Федаю з левітів, а при їх Ханана, сина Закхурового, сина Маттанїїного, бо їх уважали за певних. І їм поручено роздавати частки братам своїм.

\VS{14}Згадай про мене за се, Боже мій, й не затри щирих дїл моїх, що я вчинив задля дому Бога мого й служби при йому!

\VS{15}В ті часи побачив я в Юдеї, що в суботу топчуть в точилах\FTNT{*}{{\FR 13:15 }{\FT{Витискають виноград в тискарнях.}}}, возять снопи і навантажують на ослів вина, винограду, фіґ і всякої ваги й везуть у Ерусалим в день субітнїй. І я докоряв їм дуже того ж таки дня, як вони продавали їжу.

\VS{16}Та й Тирийцї жили в Юдеї і привозили рибу та всякий крам і продавали в суботу осадникам Юдеї та Ерусалиму.

\VS{17}І я докоряв значнїйшим із Юдеїв і сказав їм: Навіщо робите ви таке погане дїло й поганите день суботнїй?

\VS{18}Чи ж не так чинили батькі наші, й за те послав Бог наш на нас і на се місто все це лихо? А ви збільшуєте гнїв його на Ізраїля, зневажаючи суботу!

\VS{19}Після сього, як смеркало перед суботою в воротях Ерусалимських, приказав я запірати двері й звелїв, щоб не отвирали їх аж до ранку послї суботи. І ставив я коло воріт слуг моїх, щоб нїяка вантага не проходила в день суботнїй.

\VS{20}І ночували крамарі та перекупнї всякого краму не раз і не два знадвору під Ерусалимом.

\VS{21}Але я сварив на їх дуже і сказав їм: Чого ви ночуєте коло муру? Коли се вчините ще раз, то я наложу на вас руку. Від того часу вони не приходили в суботу.

\VS{22}І сказав я левітам, щоб вони очистились і прийшли відбувати сторожу коло воріт, щоб сьвятити день субітнїй. І за се спогадай на мене, Боже мій, і пощади мене після великого милосердя твого!

\VS{23}Ще бачив я в тих часах Юдеїв, що побрали собі жінок із Азотїїв, Аммонїїв та Моабіїв;

\VS{24}А через те їх дїти говорять пополовинї по азотсьски, або мовою инчих народів, і не вміють говорити по юдейськи.

\VS{25}Я лаяв і кляв їх за се, а декотрих чоловіків бив, скуб їх за волосся й заклинав їх Богом, щоб вони не видавали дочок своїх за синів їх, і не брали дочок їх за синів своїх і за себе.

\VS{26}Бо чи ж не через їх грішив Соломон, царь Ізрайлїв? В багатьох народів не було такого царя, як він. Він був любий Богові свойму, й Бог настановив його царем над усїма Ізрайлитянами, одначе ж чужоземські жінки довели до гріха й його.

\VS{27}Хиба ж можемо ми (байдужно) чути про вас, що ви чините таке велике зло, й грішите перед Богом нашим, приймаючи чужоземських жінок?

\VS{28}Навіть споміж синів Йоади, сина первосьвященника Елїяшива, був один зятем Санаваллата з Хорону. Я ж і прогнав його від себе.

\VS{29}Пригадай їм, Боже мій, що вони опоганили сьвященство і заповіт сьвященницький і левітський!

\VS{30}Так обчистив я їх від усього чужоземського й позаводив наново служби сьвященників і левітів, кожного при його дїлї,

\VS{31}І приставу дров в призначений час, і первоплодів. Спогадай мене, Боже мій, на добро менї!

\par }