\NormalFont\ShortTitle{Якова}

{\MT СОБОРНЕ ПОСЛАННЄ СЬВ. АПОСТОЛА ЯКОВА.



\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Яков, слуга Божий і Господа Ісуса Христа, дванайцяти родам, що розсїяні: Витайте.

\VS{2}Усяку радість майте, браттє моє, коли впадаєте в різні спокуси,

\VS{3}знаючи, що доказ вашої віри робить терпіннє;

\VS{4}терпіннє ж нехай має звершене дїло, щоб ви були звершені і повні, нї в чому не маючи недостатку.

\VS{5}Коли ж у кого з вас недостає премудрости, нехай просить у Бога, котрий дає всїм щедро та й не осоромлює, то й дасть ся йому.

\VS{6}Нехай же просить вірою, нїчого не сумнячись; хто бо сумнить ся, той подобен филї морській, котру вітер жене та й розбиває.

\VS{7}Нехай бо не думає такий чоловік, що прийме що від Бога.

\VS{8}Чоловік двоєдушний не статечний у всїх дорогах своїх.

\VS{9}Нехай же хвалить ся брат смиренний висотою своєю,

\VS{10}а багатий смиреннєм своїм; бо він, як травяний цьвіт, перейде.

\VS{11}Зійшло бо сонце із спекою, і висушило траву, і цьвіт її опав, і краса лиця її зникла; так і багатий в дорогах своїх зівяне.

\VS{12}Блажен чоловік, що витерпить спокусу; тим що, будучи вірний, прийме вінець життя, що обіцяв Бог тим, що люблять Його.

\VS{13}Нїхто ж у спокусї нехай не каже: Що Бог мене спокушує; Бог бо не спокушуєть ся лихим, і не спокушує сам нїкого.

\VS{14}Кожен же спокушуєть ся, надившись і лестившись похоттю своєю.

\VS{15}Потім похоть, зачавши, роджає гріх, гріх же зроблений роджає смерть.

\VS{16}Не заблуджуйтесь, браттє моє любе.

\VS{17}Усяке добре даяннє і всякий звершений дар з висоти сходить, од Отця сьвітла, в котрого нема переміни анї тїни зміни.

\VS{18}Схотїв бо, то й породив нас словом правди, щоб бути нам якимсь почином творива Його.

\VS{19}Тим же, браттє моє любе, нехай буде всякий чоловік скорий на слуханнє, і нескорий на слова, нескорий на гнїв.

\VS{20}Гнїв бо чоловіка правди Божої не чинить.

\VS{21}Задля того відкинувши всяку погань і останок зла, прийміть у лагідности посаджене слово, що може спасти душі ваші.

\VS{22}Будьте ж чинителями слова, а не тілько слухателями, обманюючи себе самих.

\VS{23}Бо, коли хто слухатель слова, а не чинитель, той подобен чоловікові, що дивить ся на природне лице своє в зеркалї.

\VS{24}Подививсь бо на себе, та й одійшов, та зараз і забув, який він був.

\VS{25}Хто ж дивить ся в звершений закон свободи, та й пробуває в ньому, той не слухатель забуваючий, а чинитель дїла; такий буде щасливий у дїланню своїм.

\VS{26}Коли хто думає, що він вірен між вами, не уздаючи язика свого, а обманюючи серце своє, у того марна віра.

\VS{27}Ото бо віра чиста і неопоганена перед Богом і Отцем, щоб одвідувати сиріт і вдовиць у горю їх, і держати себе неопоганеним од сьвіта.




\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}Браттє моє, не на лиця вважаючи, майте віру Господа нашого Ісуса Христа прославленого.

\VS{2}Коли бо ввійшов у громаду вашу чоловік з золотим перснем, в одежі осяйній, ввійшов же й вбогий в мізерній одежі,

\VS{3}і ви споглянете на того, що носить осяйну одежу, і скажете йому: Ти сїдай отут гарно, а вбогому скажете: Ти стань отам, або сїдай отут на підніжку моїм,

\VS{4}то чи не пересуджуєте між собою і не станетесь суддями з ледачими думками?

\VS{5}Слухайте, браттє моє любе: хиба не вбогих сьвіту сього вибрав Бог на багатих вірою і наслїдників царства, котре обіцяв тим, хто любить Його?

\VS{6}Ви ж зневажили вбогого. Хиба не багаті підневолюють вас, і не вони тягнуть вас на судища?

\VS{7}Хиба не вони зневажають добре імя, яким вас названо?

\VS{8}Коли ж оце звершуєте закон царський по писанню: „Люби ближнього свого, як себе самого‟, добре чините;

\VS{9}коли ж на лиця дивитесь, то гріх робите, докорені законом, як переступники.

\VS{10}Кожний бо, хто увесь закон заховає, та згрішить в одному, станеть ся у всьому виноватий.

\VS{11}Хто бо сказав: „Не чини перелюбу,‟ Той сказав і: „Не вбивай.‟ Коли ж не зробиш перелюбу, а вбєш, став ся єси переступником закону.

\VS{12}Так говоріте і так творіте, яко такі, що законом свободним судити метесь.

\VS{13}Суд бо без милосердя тому, хто не зробив милости, і вихваляєть ся милосердє суду (понад суд).

\VS{14}Яка користь, браттє моє, коли хто каже, що віру має, та дїл не має? чи може віра спасти його?

\VS{15}Коли ж брат або сестра нагі будуть і жадні щоденної страви,

\VS{16}а з вас хто скаже їм: Ідїть з миром, грійтесь і годуйтесь, а не дасть їм потрібного для тїла; яка (з того) користь?

\VS{17}Так само й віра, коли дїл не має, мертва сама по собі.

\VS{18}Ну, скаже хто: Ти віру маєш, а я дїла маю. Покажи менї віру твою з дїл твоїх, а я тобі докажу з дїл моїх віру мою.

\VS{19}Ти віруєш, що Бог один; добре робиш: і біси вірують, та й тремтять.

\VS{20}Чи хочеш же зрозуміти, чоловіче марний, що віра без дїл мертва?

\VS{21}Авраам, отець наш, хиба не з дїл оправдив ся, піднявши Ісаака, сина свого, на жертівник?

\VS{22}Чи бачиш, що віра допомагала дїлам його, і дїлами звершилась віра?

\VS{23}І сповнилось писаннє, що глаголе: „Увірував же Авраам Богові й полїчено йому (те) за праведність, і другом Божим наречено його.‟

\VS{24}Чи бачите ж оце, що з дїл оправдуєть ся чоловік, а не з однієї віри?

\VS{25}Так само і Раава блудниця хиба не з дїл оправдилась, прийнявши посланцїв і вивівши їх иншою дорогою?

\VS{26}Яко бо тїло без духа мертве, так і віра без дїл мертва.




\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}Не бувайте многі учителями, браттє моє, знаючи, що більший осуд приймемо.

\VS{2}Багато бо грішимо всї. Коли хто в слові не грішить, се звершений чоловік, сильний обуздати і все тїло.

\VS{3}Ось бо і коням узди в роти вкладаємо, щоб слухали нас, і все тїло їх повертаємо.

\VS{4}Ось і кораблї, хоч які величезні, і страшенними вітрами носять ся, обертають ся малим стерном, куди воля стерника хоче.

\VS{5}Так само й язик — малий член, а вельми хвалить ся. Ось малий огонь, а які великі речі палить!

\VS{6}І язик огонь, сьвіт неправди; так, язик стоїть між членами нашими, сквернячи все тїло, і палючи круг природи, а запалюючись од геєнни.

\VS{7}Всяка бо природа, зьвірей і птиць, гадів і морських (зьвірів) вгамовуєть ся і вгамовано природою чоловічою;

\VS{8}язика ж нїхто з людей не може вгамувати; без упину бо (се) зло, повне отрути смертоносної.

\VS{9}Ним благословляємо Бога і Отця, і ним кленем людей, що постали по подобию Божому.

\VS{10}Із тих же уст виходить благословеннє і проклін. Не подобає, браттє моє любе, сьому так бути.

\VS{11}Хиба криниця з одного джерела випускає солодке і гірке?

\VS{12}Хиба може, браттє моє, смоківниця маслини родити, або виноградина смокви? Так само нї одна криниця не дає солоної і солодкої води.

\VS{13}Хто мудрий та розумний між вами, нехай покаже з доброго життя дїла свої в лагідности і премудрости.

\VS{14}Коли ж гірку зависть маєте та сварку в серцї вашому, то не величайтесь і не кривіть на правду.

\VS{15}Не сходить ся премудрость звише, а земна (вона), душевна, бісовська.

\VS{16}Де бо зависть та сварка, там безладдє і всяке лихе дїло.

\VS{17}А та премудрость, що звише, найперше чиста, потім мирна, лагідна, покірлива, повна милости і добрих овочів, безсторонна і нелицемірна.

\VS{18}Овощ же праведности сїєть ся в упокої тим, хто творить упокій.




\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}Звідкіля войни та свари в вас? Чи не звідсїля: з розкошів ваших, що воюють у членах ваших?

\VS{2}Бажаєте, та й не маєте; убиваєте і завидуєте, та й не можете осягти; сваритесь і воюєте, та й не маєте, тим що не просите.

\VS{3}Просите, та й не приймаєте, тому що погано просите, щоб обернути на розкоші ваші.

\VS{4}Перелюбники і перелюбницї! хиба не знаєте, що любов сьвіта сього — вражда проти Бога? Оце ж, хто хоче бути приятелем сьвіту, той стаєть ся ворогом Бога.

\VS{5}Або думаєте, що марно писаннє глаголе: „До зависти пре Дух, що вселив ся в нас?‟

\VS{6}Більшу ж дає благодать; тим же і глаголе: „Господь гордим противить ся, смиренним же дає благодать.‟

\VS{7}Коріте ся ж оце Богу, противте ся ж дияволові, то й утїче од вас.

\VS{8}Приближуйтесь до Бога, то й приближить ся до вас; очистїть руки, грішники, і направте серця (ваші), двоєдушники.

\VS{9}Страдайте, сумуйте та плачте; сьміх ваш у плач нехай обернеть ся, і радість у горе.

\VS{10}Смирітесь перед Господом, то й підійме вас.

\VS{11}Не осуджуйте один одного, браттє; хто бо осуджує брата та судить брата свого, осуджує закон і судить закон; коли ж закон судиш, то ти не чинитель закону, а суддя.

\VS{12}Один єсть Законодавець, що може спасти і погубити; ти ж хто єси, що судиш другого?

\VS{13}А нуте ж ви, що говорите: Сьогоднї або завтра пійдемо в той і той город, і пробудемо там рік, та торгувати мем та дбати мем,

\VS{14}(ви, що не знаєте, що буде завтрішнього. Яке бо життє ваше? та же ж воно пара, що на малий час явить ся, а потім щезає.)

\VS{15}Замість щоб говорити вам: Коли Господь зволить та живі будемо, то зробимо се або те.

\VS{16}Нинї ж хвалитесь у гордощах ваших. Усяка така хвала лиха.

\VS{17}Оце ж хто знає, як чинити добро, та й не чинить, тому гріх.




\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}А нуте ж ви, багаті, плачте ридаючи над злиднями вашими, що надходять.

\VS{2}Багатство ваше згнило, і шати ваші міль поїла.

\VS{3}Золото ваше та срібло поржавіло, і ржа їх на сьвідченнє проти вас буде, і зʼїсть тїло ваше, як огонь.

\VS{4}Ось, плата робітників, що порали ниви ваші, задержана од вас, голосить; і голосїннє женцїв до ушей Господа Саваота дійшло.

\VS{5}Розкошували ви на землї та буяли; повгодовували серця ваші, мов на день заколення.

\VS{6}Осудили ви, убили праведного; він не противив ся вам.

\VS{7}Терпіть же оце, браттє моє, аж до приходу Господнього. Ось, ратай жде доброго овощу з землї, дожидаючись терпіливо його, доки прийме дощ раннїй і пізнїй.

\VS{8}Терпіть же й ви, утвердїте серця ваші, бо прихід Господень наближуєть ся.

\VS{9}Не зітхайте один на одного, браттє, щоб вас не осуджено: ось, суддя перед дверима стоїть.

\VS{10}За взір тяжкої муки і довгого терпіння прийміть, браттє моє, пророків, що глаголали імям Господнїм.

\VS{11}Ось, ми звемо блаженними, хто терпів. Про терпіннє Йовове чули ви, і кончину Господню видїли; бо Господь вельми милосерний і благий.

\VS{12}Перше ж усього, браттє моє, не кленїтесь нї небом, нї землею, нї иншою якою клятьбою; а нехай буде в вас: так, так, нї, нї, щоб не впали ви в осуд.

\VS{13}Хто між вами тяжко страдає? нехай молить ся; хто радїє? нехай сьпіває.

\VS{14}Чи хто нездужає між вами, нехай призове пресвитерів церкви, і нехай молять ся над ним, помазавши його оливою в імя Господнє;

\VS{15}і молитва віри спасе болящого, і підійме його Господь; а коли гріхи вчинив, відпустять ся йому.

\VS{16}Визнавайте один одному гріхи, і молїте ся один за одного, щоб сцїлитись вам. Много бо може молитва праведного ревна.

\VS{17}Ілия був чоловік подобний нам страстями, а помоливсь молитвою, щоб не було дощу, то й не було дощу на землї три роки і шість місяцїв.

\VS{18}А знов помолив ся, то й дало небо дощ, і земля зростила овощ свій.

\VS{19}Браттє, коли хто з вас заблудить від правди, і наверне хто його,

\VS{20}нехай знає, що навернувший грішника від блудної дороги його спасе душу від смерти і покриє множество гріхів.

\par }