\NormalFont\ShortTitle{1 Коринтян}

{\MT ПЕРВЕ ПОСЛАННЄ СЬВ. АПОСТОЛА ПАВЛА

\par }{\MT ДО КОРИНТЯН.



\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Павел, покликаний апостол Ісуса Христа, волею Божою, та Состен брат,

\VS{2}церкві Божій в Коринтї, осьвяченим в Ісусї Христї, покликаним сьвятим, з усїма, которі призивають імя Господа нашого Ісуса Христа, на всякому місцї, у них і в нас:

\VS{3}благодать вам і впокій од Бога, Отця нашого, і Господа Ісуса Христа.

\VS{4}Дякую Богу моєму всякого часу за вас про благодать Божу, дану вам в Христї Ісусї,

\VS{5}тим, що у всьому ви збагатились ним у всякім слові і всякім знанню,

\VS{6}яко ж сьвідченнє Христове утверджено в вас,

\VS{7}так що ви не маєте недостатку нї в однім даруванню, дожидаючись одкриття Господа нашого Ісуса Христа,

\VS{8}котрий і утвердить вас до кінця, щоб ви були невинуваті в день Господа нашого Ісуса Христа.

\VS{9}Вірен бо Бог, через котрого покликані ви в общеннє Сина Його, Ісуса Христа, Господа нашого.

\VS{10}Благаю ж вас, браттє, імям Господа нашого Ісуса Христа, щоб те саме говорили ви всї, і щоб не було між вами роздїлення, а щоб були зʼєднані в одному розумінню і в одній мислї.

\VS{11}Звіщено бо менї про вас, браттє моє, від Хлоїних, що між вами єсть незгодини.

\VS{12}Кажу ж про те, що кожен з вас говорить: Я Павлів; а я Аполосів; а я Кифин; а я Христів.

\VS{13}Хиба подїливсь Христос? хиба Павла розпято за вас? або в імя Павлове хрестились ви?

\VS{14}Дякую Богові, що я нїкого з вас не охрестив, тільки Криспа та Гая,

\VS{15}щоб хто не сказав, що в імя моє я охрестив.

\VS{16}Хрестив же я й Стефанів дім; більш не знаю, чи кого другого хрестив.

\VS{17}Не послав бо мене Христос хрестити, а благовістити, не в премудрости слова, щоб не опустїв хрест Христів.

\VS{18}Слово бо про хрест погибаючим дурощі, нам же, що спасаємось, сила Божа.

\VS{19}Писано бо: Погублю премудрість премудрих, і розум розумних відкину.

\VS{20}Де мудрець? де письменник? де дослїджуватель віку сього? Чи не обернув Бог премудрість сьвіта сього в дурощі?

\VS{21}Коли бо у премудростї Божій не пізнав сьвіт Бога премудростю, то зволив Бог дурощами проповідї спасти віруючих.

\VS{22}Коли і Жиди ознак допевняють ся, і Греки премудростї шукають,

\VS{23}ми проповідуємо Христа розпятого, Жидам поблазнь, Грекам же дурощі,

\VS{24}самим же покликаним, і Жидам і Грекам, Божу силу й Божу премудрість:

\VS{25}тим що немудре Боже мудріще від людей, а неміцне Боже кріпше людей.

\VS{26}Спогляньте бо на покликаннє ваше, браттє, що небагато (між вами) премудрих по тїлу, небагато сильних, небагато благородних;

\VS{27}нї, немудре сьвіта вибрав Бог, щоб осоромити премудрих, і безсильне сьвіта вибрав Бог, щоб осоромити потужне,

\VS{28}і незначне сьвіту і погорджене вибрав Бог, і те чого нема, щоб те, що є, в нїщо обернути,

\VS{29}щоб не величалось нїяке тїло перед Ним.

\VS{30}З Него ж і ви в Христї Ісусї, що став ся нам премудростю від Бога, і праведностю, і освяченнєм, і викупленнєм,

\VS{31}щоб, яко ж писано: Хто хвалить ся, в Господї хвалив ся.




\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}І я, прийшовши до вас, браттє, прийшов не з високим словом або премудростю, звіщаючи вам сьвідченнє Боже.

\VS{2}Бо я надумавсь, не знати нїчого між вами, тільки Ісуса Христа, та й Його розпятого.

\VS{3}І був я в вас у слабосиллї, в страсї і в великій трівозї.

\VS{4}І слово моє, і проповідь моя не в переважливих словах людської премудростї, а в явленню духа і сили,

\VS{5}щоб віра ваша була не в мудростї людській, а в силї Божій.

\VS{6}Премудрість же промовляємо між звершеними, та премудрість не віка сього, анї князїв віка сього, що зникають,

\VS{7}а промовляємо премудрість Божу тайну, закриту, котру Бог призначив перш віків на славу нашу,

\VS{8}котрої нїхто з князїв віка сього не пізнав; бо коли б пізнали, то Господа слави не розпяли б.

\VS{9}Нї, яко ж писано: Чого око не видїло, нї ухо не чуло і що на серце чоловікові не зійшло, те наготовив Бог тим, хто любить Його.

\VS{10}Нам же Бог відкрив Духом своїм; бо Дух усього дослїджує, навіть і глибокостей Божих.

\VS{11}Хто бо з людей знає, що в чоловіку, окрім духа чоловічого, що в ньому? Так і що в Бозї, нїхто не знає, тільки Дух Божий.

\VS{12}Ми ж не духа сьвіта прийняли, а Духа, що від Бога, щоб знали, що нам дароване від Бога.

\VS{13}Се промовляємо не ученими словами людської премудрости, а навченими Духом сьвятим, духовні (речи) духовним (словом) подаючи.

\VS{14}Душевний же чоловік не приймає, що єсть Духа Божого; дурощі бо воно йому, і не може зрозуміти, бо се духовно треба розбірати.

\VS{15}Духовний же розбірає все, він же від нїкого не розбираєть ся.

\VS{16}Хто бо зрозумів ум Господень, щоб ясувати його? Ми ж ум Христів маємо.




\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}І я, браттє, не міг промовляти до вас, яко до духовних, а яко до тїлесних, яко до малолїтків у Христї.

\VS{2}Молоком поїв вас, а не стравою; ще бо не змогли (знести того), та ще й тепер не можете, ще бо ви тїлесні.

\VS{3}Коли бо між вами зависть та сварня, та незгода, то хиба ж не тїлесні ви й хиба не чоловічим робом ходите?

\VS{4}Коли бо каже хто: Я Павлів; другий же: Я Аполосів; то хиба ж не тїлесні ви?

\VS{5}Хто ж Павел і хто Аполос? Та же ж вони тільки слуги, через котрих ви увірували, і як кому дав Господь.

\VS{6}Я посадив, Аполос поливав, Бог же зростив.

\VS{7}Тим то нїщо й той, хто садить, і хто поливає, а хто зрощує — Бог.

\VS{8}Хто ж садить і хто поливає, сї одно, кожний же прийме нагороду свою по своїм трудї.

\VS{9}Бо ми Божі помічники, ви Боже поле, Божа будівля.

\VS{10}По благодатї Божій, даній менї, яко мудрий будівничий, положив я основину, инший же будує. Нехай же кожен дивить ся, як він будує.

\VS{11}Иншої бо підвалини нїхто не може положити окрім тієї, що положена, котра єсть Ісус Христос.

\VS{12}Коли ж хто будує на сїй підвалинї з золота, срібла, дорогого каменя, дерева, сїна, очерету, —

\VS{13}кожного дїло буде явне; день бо (Господень) покаже, тим що в огнї відкриєть ся, і яка в кожного робота, огонь випробує.

\VS{14}Коли робота встоїть, хто вибудував — прийме нагороду.

\VS{15}Коли робота згорить, понесе шкоду, сам же спасеть ся, тільки так, як через огонь.

\VS{16}Хиба не знаєте, що ви храм Божий, і Дух Божий живе в вас?

\VS{17}Коли хто зруйнує Божий храм, зруйнує його Бог: бо храм Божий сьвят, котрий єсте ви.

\VS{18}Нехай нїхто себе не обманює. Коли хто між вами здаєть ся мудрим у віку сьому, нехай буде дурним, щоб бути премудрим.

\VS{19}Бо премудрість сьвіта сього — дурощі у Бога, писано бо: Спіймає премудрих в хитрощах їх.

\VS{20}І знов: Господь знає думки мудрих, що вони марні.

\VS{21}Тим же нїхто нехай не хвалить ся в людях; все бо ваше:

\VS{22}Чи то Павел, чи Аполос, чи Кифа, чи сьвіт, чи життє, чи смерть, чи теперішнє, чи будуче, — все ваше,

\VS{23}ви ж Христові, а Христос Божий.




\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}Так нас нехай вважає чоловік, яко слуг Христових, і доморядників тайн Божих.

\VS{2}Ще ж до того від доморядників вимагають, щоб кожного знайдено вірним.

\VS{3}Та се в мене найменша річ, щоб мене судили ви або людський суд; нї, я й сам себе не суджу.

\VS{4}Бо нїчого на себе не знаю, та сим я не оправдуюсь; суддя ж мій Бог.

\VS{5}Тим же нї про що перше часу не судїть, доки прийде Господь, котрий висьвітить сховане в темряві і виявить думки сердець; а тодї похвала буде кожному від Бога.

\VS{6}Се ж, браттє, приложив я до себе та Аполоса задля вас, щоб ви з нас навчились не думати більш того, що написано, щоб один перед одним не неслись гордо проти другого.

\VS{7}Хто бо тебе одрізняє? що ж маєш, чого не прийняв (од Бога)? а коли прийняв, то чого величаєш ся, мов би не прийнявши?

\VS{8}Ви вже ситі, вже забагатїли, без нас зацарювали. О, щоб ви зацарювали, щоб і ми з вами царювали!

\VS{9}Та я думаю, що Бог нас, апостолів, яко останнїх поставив, мов на смерть призначених; бо видовищем зробились ми сьвітові, і ангелам, і людям.

\VS{10}Ми дурні задля Христа, ви ж мудрі в Христї; ми немічні, ви ж кріпкі; ви славні, ми ж безчесні.

\VS{11}Ще ж і до сієї години й голодуємо й жаждуємо, й наготїєм і биті в лице, і тиняємось,

\VS{12}і трудимось, працюючи своїми руками; нас лають, а ми благословляємо; нас гонять, ми терпимо;

\VS{13}нас хулять, ми молимось; мов сьміттє сьвіту стали ся ми, ометиця всїм аж досї.

\VS{14}Не на сором вам се пишу, а яко дїтей моїх любих остерегаю.

\VS{15}Бо, коли б ви мали й тисячі наставників у Христї, та батьків небагато; бо в Христї Ісусї благовістєм я вас появив (зродив).

\VS{16}Благаю ж оце вас, будьте послїдувателями моїми.

\VS{17}Про се післав я до вас Тимотея, мою любу дитину і вірного в Господї, котрий вам нагадає про дороги мої в Христї, яко ж усюди у всякій церкві я навчаю.

\VS{18}Мов би не мав я до вас прийти, так розгордїли деякі.

\VS{19}Я ж прийду скоро до вас, коли Господь схоче, і розвідаю не слово розгордївших, а силу.

\VS{20}Не в слові бо царство Боже, а в силї.

\VS{21}Чого хочете? чи з лозиною прийти менї до вас, чи з любовю і духом лагідности?




\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}Звідусюди чути, що між вами перелюб, та такий перелюб, про який і між поганами не чувати, щоб хто жінку батька свого мав.

\VS{2}І ви розгордїли, а не лучче б сумувати вам, щоб вилучено з між вас такого, що дїло се робить?

\VS{3}Я ж бо, небувши між вами тїлом, а бувши духом, уже присудив, яко бувший (між вами), щоб того, хто так робить,

\VS{4}в імя Господа нашого Ісуса Христа, як зберетесь ви і дух мій силою Господа нашого Ісуса Христа,

\VS{5}видали такого сатанї на погибель тїла, щоб дух спас ся в день Господа Ісуса.

\VS{6}Не добре величаннє ваше. Хиба не знаєте, що трохи квасу все місиво заквашує.

\VS{7}Очистьте ж старий квас, щоб ви були нове місиво, яко ж ви й є безквасні, бо пасха наша, Христос, заколена за нас.

\VS{8}Тим же сьвяткуймо не в старому квасї, анї в квасї злоби та лукавства, а в опрісноках чистоти і правди.

\VS{9}Писав я до вас ув одному листї, щоб ви не мішались із перелюбниками,

\VS{10}та не в загалї з перелюбниками сьвіта сього, або з зажерливими, або хижаками, або ідолослужителями; бо мусїли б хиба з сьвіта сього зійти.

\VS{11}Тепер же я писав вам, щоб не мішались, коли хто, звавшись братом, буде або перелюбник, або зажерливий, або ідолослужитель, або злоріка, або пяниця, або хижак; з таким і не їсти.

\VS{12}Чого бо менї й тих судити, що осторонь (вас)? Хиба не тих, що в серединї, ви судите?

\VS{13}Тих же, що осторонь, Бог судить. То ж вилучте лукавого з між себе.




\par }\Chap{6}{\PP \VerseOne{1}Не вже ж із вас хто сьміє, мавши дїло з другим, судитись перед неправедними, а не перед сьвятими?

\VS{2}Хиба не знаєте, що сьвяті сьвіт судити муть? а коли сьвіт судити меть ся од вас, то хиба ви не достойні найменших річей судити?

\VS{3}Хиба не знаєте, що ми ангелів судити мем, а не тільки житейські речі?

\VS{4}Коли ж маєте судитись про житейські речі, то хоч би упослїджених у церкві беріть за суддїв.

\VS{5}На сором вам глаголю: Хиба нема між вами й одного мудрого, котрий зміг би розсудити між братами своїми?

\VS{6}Нї, брат з братом судить ся, та ще й перед невірними!

\VS{7}І се вже зовсїм сором вам, що ви судитесь між собою. Чом би вам раднїщ кривди не терпіти? чом лучче не терпіти шкоди?

\VS{8}Нї, ви самі кривдите, та обдираєте, та ще й братів.

\VS{9}Або хиба не знаєте, що неправедні царства Божого не наслїдять? Не обманюйте себе: нї блудники, нї ідолослужителї, нї перелюбники, нї пещені, нї мужоложники,

\VS{10}нї злодїї, нї зажерливі, нї пяницї, нї злоріки, нї хижаки царства Божого не наслїдять.

\VS{11}А такими з вас деякі були; та ви обмились, та осьвятились, та оправдились імям Господа Ісуса і Духом Бога нашого.

\VS{12}Все менї можна, та не все користне; все менї можна, та нїчому не дам орудувати мною.

\VS{13}Їжа про черево, й черево про їжу; Бог же те й те зруйнує. Тїло ж не про перелюб, а про Господа, а Господь про тїло.

\VS{14}Бог же Господа підняв, то й нас підійме силою своєю.

\VS{15}Хиба не знаєте, що тїла ваші члени Христові? Узявши ж члени Христові, невже зроблю (їх) членами перелюбницї? Нехай не буде!

\VS{16}Хиба не знаєте, що, хто пригорнеть ся до перелюбницї, той одно (з нею) тїло? Будуть бо, рече, вдвох одно тїло.

\VS{17}Хто ж пригорнеть ся до Господа, той один (з Ним) дух.

\VS{18}Утїкайте від перелюбу. Усякий гріх, що робить чоловік, осторонь тїла; хто ж робить перелюб, проти свого тїла грішить.

\VS{19}Хиба не знаєте, що тїло ваше храм Духа сьвятого, що (живе) в вас, котрого маєте від Бога, і ви не свої?

\VS{20}Ви бо куплені цїною; тим прославляйте Бога в тїлї вашому і в дусї вашому; вони Божі.




\par }\Chap{7}{\PP \VerseOne{1}Про що ж ви писали до мене, то добре б чоловікові до жінки не приставати.

\VS{2}Та задля (ухилення) перелюбу, кожен свою жінку нехай має, і кожна свого чоловіка нехай має.

\VS{3}Нехай чоловік оддає жінцї, яку треба, любов; так само й жінка чоловікові.

\VS{4}Жінка над своїм тїлом не має власти, а чоловік; так же само й чоловік над своїм тїлом не має власти, а жінка.

\VS{5}Не вхиляйтесь одно від одного, хиба що по згодї на (який ся) час, щоб пробували в постї та молитві, та й знов докупи сходьтесь, щоб сатана не спокушував вас невдержаннєм вашим.

\VS{6}Се ж глаголю по дозволу, а не по наказу.

\VS{7}Бажаю бо, щоб усї люде були, як я сам. Тільки ж свій дар має кожен від Бога: один так, другий так.

\VS{8}Глаголю ж нежонатим та вдовицям: Добре їм, коли зістануть ся, як і я.

\VS{9}Коли ж не вдержять ся, нехай женять ся; лучче бо женитись, нїж розпалюватись.

\VS{10}Жонатим же завітую не я, а Господь: Жінка нехай не розлучаєть ся з чоловіком.

\VS{11}Коли ж і розлучить ся, то нехай буде без чоловіка, або нехай з чоловіком помирить ся; та й чоловік щоб з жінкою не розлучав ся.

\VS{12}Иншим же я глаголю, не Господь: Коли которий брат має жінку, що не вірує, а любо їй жити з ним, нехай не відпуска її.

\VS{13}І котора жінка має чоловіка, що не вірує, а йому любо жити з нею, нехай не відпуска його.

\VS{14}Осьвячуєть ся бо чоловік невіруючий в жінцї, і осьвячуєть ся жінка невіруюча в чоловікові; ато дїти ваші були б нечисті; тепер же сьвяті.

\VS{15}Коли ж невіруючий розлучаєть ся, нехай розлучаєть ся; не приневолюєть ся бо брат або сестра у такому; у впокою ж бо покликав нас Бог.

\VS{16}Як бо ти знаєш, жінко, що може спасеш чоловіка? Або як ти знаєш, чоловіче, що може жінку спасеш?

\VS{17}Тільки, як кожному удїлив Бог, і як кожного покликав Господь, так нехай й ходить. І се всїм церквам наказую.

\VS{18}Чи хто в обрізанню покликаний, нехай не притворюєть ся. Чи в необрізанню хто покликаний, нехай не обрізуєть ся.

\VS{19}Обрізаннє нїщо, і необрізаннє нїщо, а хороненнє заповідей Божих.

\VS{20}Кожний, у якому покликанню покликаний, у тому нехай і зостаєть ся.

\VS{21}Невільником ти покликаний? не журись; а коли можна й вільним стати ся, раднїще (тим) користуй ся.

\VS{22}Покликаний бо у Господї невільник, той визволений у Господа. Так само й хто вільним покликаний, той невільник Христів.

\VS{23}Цїною ви куплені; не робіть ся невільниками людськими.

\VS{24}У чому кожен покликаний, браттє, в тому нехай і пробуває перед Богом.

\VS{25}Про дїв же наказу Господнього не маю, а даю раду, яко помилуваний від Господа, щоб вірним бути.

\VS{26}Думаю, що се добре задля теперішньої нужди, щоб чоловіку так бути.

\VS{27}Одруживсь єси з жінкою? не шукай розводу. Розвів ся єси з жінкою, не шукай жінки.

\VS{28}Як же й ожениш ся, (ще) не згрішив єси; як і віддасть ся дїва, не згрішила; та горе по тїлу мати муть такі; я ж вас щаджу.

\VS{29}Се ж глаголю, браттє, що час короткий, і щоб ті, хто має жінку, були наче не мають;

\VS{30}і хто плаче, наче не плачуть; хто радуєть ся, наче не радують ся; хто купує, наче не осягають;

\VS{31}і хто користуєть ся сим сьвітом, наче не користують ся; переходить бо образ сьвіта сього.

\VS{32}Я ж хочу, щоб ви не журились. Нежонатий журить ся про Господнє, як угодити Господеві;

\VS{33}жонатий же журить ся про сьвітове, як угодити жінцї.

\VS{34}Єсть (також) ріжниця між жінкою і дївицею: Незамужня журить ся про Господнє, щоб бути сьвятою тїлом і духом; а замужня журить ся про сьвітове, як угодити мужові.

\VS{35}Се ж вам на користь вашу глаголю, не щоб вам накинути сїло, а ради чемности і приступу вашого до Господа без озирання.

\VS{36}Коли ж хто думає, що соромно для дївицї його, коли перецьвіте і так мусить бути, той, що хоче, нехай робить, не згрішить; нехай ідуть заміж.

\VS{37}Которий стоїть твердо в серцї, не маючи примусу, та має власть над своєю волею, і розсудив так у серцї своїм, щоб держати дївицю свою, добре робить.

\VS{38}Тим же хто віддає заміж, добре робить; а хто не віддає, лучче робить.

\VS{39}Жінка звязана законом, доки жив чоловік її; як же вмре чоловік її, вільна вона йти, за кого схоче, тільки в Господї.

\VS{40}Щасливша ж, коли так пробувати ме по моїй радї; думаю ж, що й я маю Духа Божого.




\par }\Chap{8}{\PP \VerseOne{1}Що ж до ідолських посьвятів, знаємо, що всї знаннє маємо. Знаннє ж надимає, а любов збудовує.

\VS{2}Коли ж хто думає, що він знає що, то нїколи ще нїчого не знав, як треба знати.

\VS{3}Коли ж хто любить Бога, то сей пізнаний від Него.

\VS{4}Що ж до їди посьвятів ідолських, знаємо, що ідоли нїщо в сьвітї, і що нема иншого Бога, тільки один.

\VS{5}Бо хоч і є так звані боги, чи то на небі, чи то на землї (як многі боги і многі пани);

\VS{6}та наш один Бог Отець, від котрого все і ми для Него; і один Господь Ісус Христос, через котрого усе (стало ся), і ми через Него.

\VS{7}Нї, не у всїх знаннє; деякі з совістю ідолською аж досї, яко посьвят ідолський їдять; і совість їх, бувши недужою, сквернить ся.

\VS{8}Їжа ж нас не поставляє перед Богом; бо анї луччі ми, коли їмо, анї гірші, коли не їмо.

\VS{9}Гледїть же, щоб нїколи ся ваша власть не була спотиканнєм (людям) недужим.

\VS{10}Бо коли хто побачить тебе, що маючи знаннє, (за столом) сидиш у ідолському храмі, то чи совість його, яко недужого, не збудуєть ся, щоб їсти посьвяти ідолські?

\VS{11}І погибне через твоє знаннє недужий брат, за котрого Христос умер.

\VS{12}Грішачи ж так проти братів та вражаючи їх недужу совість, ви грішите проти Христа.

\VS{13}Тим же, коли їжа блазнить брата мого, не їсти му мясива до віку, щоб не блазнити брата мого.




\par }\Chap{9}{\PP \VerseOne{1}Хиба ж я не апостол? хиба ж я не вільний? хиба ж я Ісуса Христа, Господа нашого, не бачив? хиба не моє ви дїло в Господї?

\VS{2}Коли иншим я не апостол, то все ж вам; ви бо печать апостолування мого в Господї.

\VS{3}Оце моя відповідь тим, хто судить мене.

\VS{4}Хиба ми не маємо власти їсти і пити?

\VS{5}Хиба не маємо власти сестру-жінку водити, як инші апостоли, й брати Господнї, і Кифа?

\VS{6}Або один я та Варнава не маємо власти, щоб не робити?

\VS{7}Хто воїнствує коли своїми доходами? хто садить виноградник, та й овощу його не їсть? або хто пасе стадо, та й молока з стада не їсть?

\VS{8}Хиба се я глаголю яко чоловік? чи не говорить сього й закон?

\VS{9}Бо в Мойсейовім законї писано: Не завязуй рота волові, як молотить. Хиба про волів дбає Бог?

\VS{10}чи задля нас як раз глаголе? Задля нас бо написано, що в надїї мусить ратай орати, і хто молотить, (робить се) з надїєю, бути спільником свого вповання.

\VS{11}Коли ми духовне сїяли вам, то чи велика річ, коли ми тїлесне ваше жати мем?

\VS{12}коли инші бувають спільниками (сієї) власти над вами, то чи не більше ми? Та не користувались ми властю сією, а все терпимо, щоб не зʼупинити як небудь благовістя Христового.

\VS{13}Чи то ж не знаєте, що хто коло сьвятого служить, ті з сьвятого їдять? і хто коло жертівнї пильнує, ті від жертівнї частину приймають.

\VS{14}Так і Господь повелїв тим, хто проповідує благовістє, з благовістя жити.

\VS{15}Я ж нїчим з сього не користувавсь, і не (для того) се написав, щоб так роблено для мене; бо лучче менї вмерти, нїж щоб хто славу мою знївечив.

\VS{16}Коли бо благовіствую, нема менї слави, примус бо на менї лежить, і горе менї, коли не благовіствую!

\VS{17}Коли бо роблю се охотою, маю нагороду; коли ж проти волї, то роблю службу, звірену менї.

\VS{18}За що ж менї нагорода? (За те,) що благовіствуючи без користї, подаю благовістє Христове, так щоб не надуживати моєї властї в благовістю.

\VS{19}Бувши бо вільний від усїх (непідневолений нїкому), зробив я себе усїм слугою, щоб більш придбати:

\VS{20}Я став ся Жидам, як Жидовин, щоб Жидів придбати; тим, що під законом, був я як під законом, щоб тих, що під законом, придбати;

\VS{21}беззаконним — як беззаконний (не бувши беззаконним Богу, а законним Христу), щоб придбати беззаконних;

\VS{22}недужим я був недужий, щоб недужих придбати. Усїм був я все, щоб конче деяких спасти.

\VS{23}Се ж роблю задля благовістя, щоб бути спільником у йому.

\VS{24}Хиба не знаєте, що ті, що на гонах біжять, усї біжять, а один приймає нагороду? Так біжіть і ви, щоб осягли.

\VS{25}Кожен же, хто бореть ся, від усього вдержуєть ся. Ті ж, щоб тлїнний вінець прийняти, а ми нетлїнний.

\VS{26}Оце ж я так біжу, не якби на непевне; подвизаюсь так, не якби повітрє (вітер) бючи.

\VS{27}А морю тїло моє і підневолюю, щоб, иншим проповідуючи, самому инодї не бути нїкчемним.




\par }\Chap{10}{\PP \VerseOne{1}Не хочу ж, браттє, щоб ви не знали, що отцї наші всї під хмарою були, і всї через море переходили;

\VS{2}і всї в Мойсея хрестили ся в хмарі і в морі;

\VS{3}і всї ту саму їжу духовну їли;

\VS{4}і всї той самий напиток духовний пили; бо пили з духовної скелї, що йшла за ними, скеля ж була Христос.

\VS{5}Та многих з них не вподобав Бог, бо поражені були в пустинї.

\VS{6}Се ж стало ся нам прикладом, щоб не бажали лихого, яко ж і вони бажали.

\VS{7}Анї ідолослужителями не робіть ся, яко ж деякі з них, яко ж писано: Посїдали люде їсти й пити і встали грати.

\VS{8}Анї робім перелюбу, як деякі з них робили, та й полягло їх за один день двайцять три тисячі.

\VS{9}Анї спокушуймо Христа, яко ж деякі з тих спокушували, та й погинули від гадюк.

\VS{10}Анї нарекаймо, яко ж деякі з них нарекали, та й погинули від губителя.

\VS{11}Усе ж се прикладами стало ся їм, прописано ж на науку нашу, на котрих конець віку прийшов.

\VS{12}Тим же, хто думає стояти, нехай гледить, щоб не впав.

\VS{13}Не яка спокуса настигла на вас, тільки чоловіча; вірен же Бог, котрий не допустить, щоб ви були спокушені більш, нїж що здолїєте (знести); а зробить із спокусою й вихід, щоб ви здолїли знести.

\VS{14}Тим, любі мої, втїкайте від ідолського служення.

\VS{15}Яко мудрим глаголю; судїть, що я глаголю:

\VS{16}Чаша благословення, котру благословляємо, хиба не єсть общеннє крови Христової? хлїб, що переломлюємо, хиба не єсть общеннє тїла Христового?

\VS{17}Бо один хлїб, одно тїло ми многі; всї бо від одного хлїба причащаємось.

\VS{18}Погляньте на Ізраїля по тїлу; хиба ті, що їдять посьвяти, не спільники жертівнї?

\VS{19}що ж я кажу? що ідол що-небудь єсть? або посьвят ідолський що-небудь єсть?

\VS{20}Нї, а що посьвячують погане, бісам посьвячують, а не Богові. Не хочу ж, щоб ви були спільниками бісів.

\VS{21}Не можете чашу Господню пити і чашу бісовську, не можете трапезї Господнїй причащати ся і трапезї бісовській.

\VS{22}Чи нам же роздражати Господа? хиба ми дужчі Його?

\VS{23}Все менї можна, та не все на користь; все менї можна, та не все збудовує.

\VS{24}Нїхто свого нехай не шукає, а кожен (того) що другого.

\VS{25}Все, що на торгу продаєть ся, їжте, нїчого не сумнячись задля совісти.

\VS{26}Бо Господня земля і повня її.

\VS{27}Коли ж хто з невірних запрошує вас і схочете пійти, то все поставлене перед вами їжте, нїчого не сумнячись задля совісти.

\VS{28}Коли ж хто вам скаже: Се ідолський посьвят, тодї не їжте задля того, хто вам сказав, і задля совісти; бо Господня земля і повня її.

\VS{29}Про совість же я кажу, не про свою, а про другого; чого бо вільність моя судити маєть ся від совісти другого?

\VS{30}Коли ж я благодаттю причащаю ся, на що менї хулу приймати (за те), за що дякую?

\VS{31}Оце ж, чи то їсте, чи пєте, чи що инше робите, все на славу Божу робіть.

\VS{32}Не будьте спотиканнєм нї Жидам, нї Грекам, нї церкві Божій,

\VS{33}яко ж і я у всьому всїм годжу, не своєї шукаючи користи, а користи многих, щоб спасли ся.




\par }\Chap{11}{\PP \VerseOne{1}Будьте послїдувателями моїми, яко ж і я Христів.

\VS{2}Хвалю ж вас, браттє, що все моє памятаєте і, яко ж я передав вам, перекази держите.

\VS{3}Хочу ж, щоб ви знали, що всякому чоловікові голова Христос, голова жінцї чоловік, голова ж Христу — Бог.

\VS{4}Усякий чоловік, що молить ся або пророкує, покривши голову, осоромлює голову свою.

\VS{5}Усяка ж жінка, що молить ся або пророкує, не покривши голови, осоромлює голову свою; одно ж бо воно й те саме, якби була й обголена.

\VS{6}Коли бо не покриваєть ся жінка, нехай і стрижеть ся; коли ж сором жінцї стригти ся чи голити ся, нехай покриваєть ся.

\VS{7}Чоловік бо не має покривати голови, образом і славою Божою бувши, жінка ж славою чоловічою.

\VS{8}Бо не чоловік од жінки, а жінка від чоловіка.

\VS{9}І не сотворено чоловіка ради жінки, а жінку ради чоловіка.

\VS{10}Тим і мусить жінка знак властї мати на голові ради ангелів.

\VS{11}Однако ж нї чоловік без жінки, нї жінка без чоловіка, в Господї.

\VS{12}Бо як жінка від чоловіка, так і чоловік через жінку, все ж від Бога.

\VS{13}Самі між собою судїть: чи личить жінцї непокритій молитись Богу?

\VS{14}Або чи не сама ж природа навчає вас, що коли чоловік має довге волоссє, то сором йому?

\VS{15}Жінка ж, коли має довге волоссє, се слава їй; бо волоссє замість покриття їй дано.

\VS{16}Коли ж хто єсть сварливим, то ми такого звичаю не маємо, нї церкви Божі.

\VS{17}Се ж завіщаючи, не хвалю, що не на лучче, а на гірше збираєтесь.

\VS{18}Бо найперш, як сходитесь ви в церкву, чую, що буває роздїленнє між вами, й почасти вірю.

\VS{19}Треба бо й єресям між вами бути, щоб вірні між вами явились.

\VS{20}Як же сходитесь до купи, то не на те, щоб Господню вечерю їсти.

\VS{21}Кожен бо свою вечерю попереду поїсть, і один голодує, другий же впиваєть ся.

\VS{22}Хиба бо домів не маєте, щоб їсти й пити? чи церквою Божою гордуєте і осоромлюєте неимущих? Що ж вам сказати? чи похвалити вас у сьому? Не похвалю.

\VS{23}Я бо прийняв од Господа, що й передав вам, що Господь Ісус тієї ночи, котрої був виданий, прийняв хлїб,

\VS{24}і, хвалу віддавши, переломив, і рече:
{\WJ{Прийміть, їжте, се єсть тїло моє, що за вас ламлене; се робіть на мій спомин.}}

\VS{25}Так само й чашу по вечері глаголючи:
{\WJ{Ся чаша єсть новий завіт у крові моїй; се робіть, скільки раз пєте, на мій спомин.}}

\VS{26}Скільки бо раз їсте хлїб сей і чашу сю пєте, смерть Господню звіщаєте, доки (Він) прийде.

\VS{27}Тим же, хто їсти ме хлїб сей і пити ме чашу Господню недостойно, винен буде тїла і крови Господньої.

\VS{28}Нехай же розгледить чоловік себе і так нехай хлїб їсть і чашу пє.

\VS{29}Хто бо їсть і пє недостойно, суд собі їсть і пє, нерозсуджаючи про тїло Господнє.

\VS{30}Того-то многі між вами недужі та слабі, й заснуло доволї.

\VS{31}Бо коли б ми самі себе розсуджували, то не були б осуджені.

\VS{32}Бувши ж осудженими, від Бога караємось, щоб з сьвітом не осудились.

\VS{33}Тим же, браттє моє, зійшовшись їсти, один одного дожидайте.

\VS{34}Коли ж хто голодний, дома нехай їсть, щоб на суд не сходились. Про остальне ж, як прийду, дам порядок.




\par }\Chap{12}{\PP \VerseOne{1}Про духовне ж, браттє, не хочу, щоб ви не знали.

\VS{2}Ви знаєте, що як були ви поганами, то до ідолів безголосих воджено вас, мов ведених.

\VS{3}Тим кажу вам, що нїхто, Духом Божим глаголючи, не проклинає Ісуса, і нїхто не може назвати Господа Ісуса, як тільки Духом сьвятим.

\VS{4}Між даруваннями є ріжниця, Дух же той самий.

\VS{5}І ріжниця між служеннями, а той самий Господь.

\VS{6}І ріжниця між роботами, один же Бог, що робить усе у всїх.

\VS{7}Кожному ж даєть ся явленнє Духа на користь.

\VS{8}Тому бо Духом даєть ся слово премудрости, другому слово знання тим же Духом;

\VS{9}иншому ж віра тим же Духом; иншому ж дарування сцїлення тим же Духом;

\VS{10}иншому ж робленнє чудес; иншому ж пророкуваннє; иншому розпізнаваннє духів; иншому ж усякі мови; иншому виклади мов (язиків).

\VS{11}Все ж се дїйствує один і той же Дух, удїляючи кожному, яко ж хоче.

\VS{12}Як бо тїло одно, а членів має багато, всї ж члени одного тїла, хоч багато їх, а одно тїло, так і Христос.

\VS{13}Бо одним Духом усї ми в одно тїло хрестились, чи то Жиди, чи Греки, чи невільники, чи вільні, і всї одним Духом напоєнї.

\VS{14}Бо тїло не єсть один член, а многі.

\VS{15}Коли скаже нога: я не рука, от же я не від тїла, то хиба через се не єсть від тїла?

\VS{16}І коли скаже ухо: я не око, то ж я не від тїла, то хиба через те не єсть від тїла?

\VS{17}Коли б усе тїло (було) око, де ж (був би) слух? Коли б усе слух, де понюх?

\VS{18}Та Бог розложив члени кожного по одному з них в тїлї, яко ж схотїв.

\VS{19}Коли ж би все (було) один член, то де (було б) тїло?

\VS{20}Тепер же багато членів, а тїло одно.

\VS{21}Не може ж око сказати руцї: Не треба менї тебе; або знов голова ногам: Не треба менї вас.

\VS{22}Нї, которі члени тїла здають ся слабшими, ті тим більше потрібні;

\VS{23}і которі здають ся нам неповажнїщими в тїлї, тим більше чести додаємо, і менше чесні наші (члени) більшу окрасу приймають.

\VS{24}Звичайним бо нашим того не треба. Та Бог зложив тїло, давши більшу честь послїднїйшому,

\VS{25}щоб не було роздїлення в тїлї, а щоб члени однаково один про одного дбали.

\VS{26}І коли терпить один член, терплять з ним усї члени; а коли славить ся один член, радують ся з ним усї члени.

\VS{27}Ви ж тїло Христове і члени від части (з особна).

\VS{28}І инших поставив Бог у церкві найперш апостолів, вдруге пророків, втретє учителїв, потім сили, а там даровання, сцїлення, помагання, порядкування, всякі мови.

\VS{29}Хиба всї апостоли? хиба всї пророки? хиба всї учителї? хиба всї сили?

\VS{30}хиба всї мають дарованнє сцїлення? хиба вони всї глаголють мовами? хиба всї викладають?

\VS{31}Жадайте ж дарувань луччих, і я покажу вам ще кращу дорогу.




\par }\Chap{13}{\PP \VerseOne{1}Коли мовами людськими глаголю й ангелськими, любови ж не маю, то став ся я як мідь дзвіняча і бубен гудячий.

\VS{2}Коли маю пророцтво і знаю всї тайни і все знаннє, і коли маю всю віру, так щоб і гори переставляти, любови ж не маю, то я нїщо.

\VS{3}І коли роздам увесь маєток мій, і коли тїло моє передам, щоб його спалено, любови ж не маю, то нїякої користи менї (з того).

\VS{4}Любов довго терпить, милосердує; любов не завидує; любов не величаєть ся, не надимаєть ся,

\VS{5}не осоромлює, не шукає свого, не пориваєть ся до гнїву, не думає лихого;

\VS{6}не веселить ся неправдою, а веселить ся правдою;

\VS{7}все покриває, всьому йме віри, на все вповає, все терпить.

\VS{8}Любов нїколи не впадає (гине); чи то ж пророцтва, вони впадуть; чи то мови, вони замовкнуть; чи то знаннє, воно зникне.

\VS{9}Бо від части знаємо і від части пророкуємо.

\VS{10}Як же прийде звершене, тодї те, що від части, зникне.

\VS{11}Як був я малолїток, то яко малолїток говорив, яко малолїток розумів, яко малолїток думав; як же став чоловіком, то покинув дитяче.

\VS{12}Бачимо бо тепер через дзеркало, в загадцї, тодї ж лицем до лиця; тепер пізнаю від части, тодї ж пізнаю, яко ж і я познаний.

\VS{13}Тепер же пробувають віра, надїя, любов, сї троє; більша ж із сих любов.




\par }\Chap{14}{\PP \VerseOne{1}Дбайте про любов і жадайте духовного, найбільше ж, щоб пророкувати.

\VS{2}Бо, хто говорить (чужою) мовою, не людям говорить, а Богу; бо нїхто не чує (слухає) його; а духом він говорить тайне.

\VS{3}Хто ж пророкує, людям говорить на збудованнє, і напоминаннє і утїшеннє.

\VS{4}Хто говорить (чужою) мовою, себе збудовує; а хто пророкує, церкву збудовує.

\VS{5}Хочу ж, щоб усї ви говорили мовами, та раднїщ, щоб пророкували; більший бо хто пророкує, нїж хто говорить мовами, хиба що й вияснює, щоб церква збудованнє прийняла.

\VS{6}Тепер же, браттє, коли прийду до вас, мовами говорячи, то що вам за користь, коли вам не говорити му або одкриттєм, або знаннєм, або пророцтвом, або наукою?

\VS{7}Ба й бездушне, що дає голос, чи сопілка, чи гуслї, коли різноти голосу не дає, як розуміти, що виграєть ся в сопілку або в гуслї.

\VS{8}Бо коли й сурма невиразний голос дає, то хто готовити меть ся до бою?

\VS{9}Так само й ви, коли подасте мовою незрозуміле слово, як зрозумієть ся говорене? на вітер бо говорити мете.

\VS{10}Стільки, як от буває, родів слів на сьвітї, і нї одно з них без голосу.

\VS{11}Коли ж не зрозумію значіння слів, буду тому, хто говорить, чужоземець, і хто говорить, чужоземець менї.

\VS{12}Так і ви, коли дбаєте про дари духовні, то гледїть, щоб збагатїли ними на збудованнє церкві.

\VS{13}Так, хто говорить (чужою) мовою, нехай молить ся, щоб міг вияснювати.

\VS{14}Коли бо молюсь (чужою) мовою, дух мій молить ся, розуміннє ж моє безʼовочне.

\VS{15}Що ж (робити)? Молити мусь духом, молити мусь же й розуміннєм; співати му духом, співати му й розуміннєм.

\VS{16}Бо коли благословити меш духом, то як той, хто займе місце невченого, скаже „амінь‟ на твоє дякуваннє, коли він не знає, що говориш.

\VS{17}Ти бо добре дякуєш, тільки ж другий не збудовуєть ся.

\VS{18}Дякую Богу моєму, що я більш усїх вас говорю мовами.

\VS{19}Тільки ж у церкві лучче менї пять слів промовити розуміннєм моїм, щоб і инших навчити, нїж десять тисяч слів (чужою) мовою.

\VS{20}Браттє, не бувайте дїти розуміннєм; нї, в лихому бувайте малолїтниками, у розумінню ж звершеними.

\VS{21}В законї писано: Чужими язиками й чужими устами говорити му людям сим, та й так не послухають мене, глаголе Господь.

\VS{22}Тим же язики на ознаку не тим, хто вірує, а невірним; пророцтво ж не невірним, а віруючим.

\VS{23}Коли оце зійдеть ся вся церква докупи, і всї чужими мовами заговорять, увійдуть же і невчені або невірні, то чи не скажуть, що ви дурієте?

\VS{24}Коли ж усї пророкують і ввійде хто невірний або невчений, то від усїх буде докорений і від усїх суджений.

\VS{25}І так тайни серця його виявлять ся, і так припавши лицем, поклонить ся Богові, звіщаючи, що справдї з вами Бог.

\VS{26}Що ж (треба робити), браттє? Коли сходитесь, і кожен псальму має, науку має, мову має, одкриттє має, виясненнє має, — усе на збудованнє нехай буде.

\VS{27}Коли хто (чужою) мовою говорить, (говоріть) по двоє, а найбільш по троє, і чергами, а один нехай вияснює.

\VS{28}Коли ж нема вияснювателя, то нехай мовчить у церкві; собі ж нехай говорить та Богові.

\VS{29}Пророки ж нехай по двоє і по троє говорять, а инші нехай міркують.

\VS{30}Коли ж другому, що сидить, одкриєть ся (що), перший нехай мовчить.

\VS{31}Можете бо всї один за одним пророкувати, щоб усї навчались і всї утїшались.

\VS{32}І духи пророцькі пророкам корять ся.

\VS{33}Не єсть бо Бог безладу, а впокою, як по всїх церквах у сьвятих.

\VS{34}Жінки ваші в церквах нехай мовчять; бо не дозволено їм говорити, а щоб корили ся, яко ж закон глаголе.

\VS{35}Коли ж хочуть чого навчитись, нехай дома в своїх чоловіків питають; сором бо жінкам у церкві говорити.

\VS{36}Хиба од вас слово Боже вийшло? або до вас одних досягло?

\VS{37}Коли хто думає пророком бути або духовним, нехай розуміє, що те що пишу вам, се заповідї Господнї.

\VS{38}Коли ж хто не розуміє, нехай не розуміє.

\VS{39}Тим же, браттє, бажайте пророкувати, та й говорити мовами не боронїть.

\VS{40}Усе нехай поважно та до ладу робить ся.




\par }\Chap{15}{\PP \VerseOne{1}Звіщаю ж вам, браттє, благовістє, що я благовіствував вам, котре й прийняли ви, і в котрому встояли,

\VS{2}котрим і спасаєтесь, коли памятаєте, яким словом я благовіствував вам, хиба що марно увірували.

\VS{3}Бо я передав вам найперш, що й прийняв, що Христос умер за наші гріхи по писанням,

\VS{4}і що поховано Його, і що встав третього дня по писанням,

\VS{5}і що явив ся Кифі а опісля дванайцятьом.

\VS{6}Після того явив ся більш пяти сотень братам разом, з котрих більше живуть і досї, инші ж і впокоїлись.

\VS{7}Після того явив ся Якову, а потім усїм апостолам.

\VS{8}На останок же всїх, мов якому недорідку, явивсь і менї.

\VS{9}Я бо останнїй з апостолів, котрий недостоєн зватись апостолом, бо гонив церкву Божу.

\VS{10}Благодаттю ж Божою я те, що є; і благодать Його до мене була не марна, а більш усїх їх працював я; не я ж, а благодать Божа, що зо мною.

\VS{11}Чи то ж я, чи то вони, так проповідуємо, і так ви увірували.

\VS{12}Коли ж про Христа проповідуєть ся, що Він з мертвих устав, то як се деякі між вами кажуть, що нема воскресення мертвих?

\VS{13}Коли ж воскресення мертвих нема, то й Христос не воскрес;

\VS{14}коли ж Христос не воскрес, то марна проповідь наша, марна ж і віра ваша.

\VS{15}І ми являємось кривими сьвідками Божими, бо сьвідкували про Бога, що воскресив Христа, котрого не воскресив, коли мертві не встають.

\VS{16}Бо коли мертві не встають, то й Христос не встав.

\VS{17}А коли Христос не встав, то марна віра ваша: ви ще в гріхах ваших.

\VS{18}Тодї й померші в Христї погибли.

\VS{19}Коли тільки в сьому життї вповаємо на Христа, то окаяннїщї (нещасливійші) ми всїх людей.

\VS{20}Тепер же Христос устав з мертвих; первістком між мертвими став ся.

\VS{21}Яко ж бо через чоловіка (прийшла) смерть, так через чоловіка й воскресеннє з мертвих.

\VS{22}Як бо в Адамі всї вмирають, так і в Христї всї оживають.

\VS{23}Кожен своїм порядком: Первісток Христос, а потім Христові у приходї Його.

\VS{24}Тодї (прийде) конець, як передасть царство Богу й Отцеві, як зруйнує всяке старшинуваннє і всяку власть і силу.

\VS{25}Мусить бо Він царювати, доки положить усїх ворогів під ноги Його.

\VS{26}Останнїй ворог зруйнуєть ся — смерть.

\VS{27}Усе бо впокорив під ноги Його. Коли ж рече, що все впокорено, то явно, що окрім Того, хто покорив Йому все.

\VS{28}Коли ж упокорить ся Йому все, тодї і сам Син упокорить ся Тому, хто впокорив Йому все, щоб Бог був усе у всьому.

\VS{29}Ато що робити муть ті, хто хрестить ся ради мертвих, коли зовсїм мертві не встають? чого ж і хрестять ся ради мертвих?

\VS{30}Чого ж і ми небезпечимось всякого часу?

\VS{31}Що-дня вмираю; так (по правдї нехай буде) менї ваша похвала, що маю в Христї Ісусї, Господї нашому.

\VS{32}Коли б я чоловічим робом боров ся з зьвірями в Єфесї, то яка менї користь, коли мертві не встають? Нумо їсти й пити, бо завтра помремо.

\VS{33}Не обманюйте себе: ледачі бесїди псують добрі звичаї.

\VS{34}Протверезїть ся праведно та не грішіть; бо деякі не знають Бога. На сором вам глаголю.

\VS{35}Та хто-небудь скаже: Як устануть мертві? і в якому тїлї прийдуть?

\VS{36}Безумний! що ти сїєш, не оживе, коли не вмре.

\VS{37}І що сїєш, не тїло будуче сїєш, а голе зерно, як лучить ся, пшеничне, або яке инше.

\VS{38}Бог же дає йому тїло, яке схоче, і кожному насїнню своє тїло.

\VS{39}Не кожне тїло таке саме тїло; тільки инше тїло в людей, инше тїло в скотини, инше у риб, инше ж у птаства.

\VS{40}(Єсть) і тїла небесні й тїла земні, та инша слава небесних, а инша земних.

\VS{41}Инша слава сонця, а инша слава місяця, і инша слава зір; зоря бо від зори відрізняєть ся славою.

\VS{42}Так і воскресеннє мертвих. Сїєть ся у зотлїннє, устає у нетлїнню.

\VS{43}Сїєть ся в безчестю, устає в славі; сїєть ся в немочі, устає в силї.

\VS{44}Сїєть ся тїло душевне, устає тїло духовне; єсть тїло душевне і єсть тїло духовне.

\VS{45}Так і написано: Став ся первий чоловік Адам душею живою, а останнїй Адам духом животворящим.

\VS{46}Тільки перш не духовне (було), а душевне, духовне ж потім.

\VS{47}Первий чоловік із землї земний; другий чоловік Господь з неба.

\VS{48}Який земний, такі й земні; і який небесний, такі й небесні.

\VS{49}І яко ж носили ми образ земного, так носити мем і образ небесного.

\VS{50}Се ж глаголю, браттє, що тїло і кров царства Божого наслїдити не може; і зотлїннє незотлїння не наслїдить.

\VS{51}Ось тайну вам глаголю: Всї не впокоїмось, всї ж перемінимось.

\VS{52}У хвилину, у миг ока, за останньою трубою — бо затрубить, і мертві повстають нетлїнними, і ми попереміняємось.

\VS{53}Треба бо тлїнному сьому одягнутись у нетлїннє, і смертному сьому одягнутись у безсмертє.

\VS{54}Як же тлїнне се одягнеть ся в нетлїннє і смертне се одягнеть ся в безсмертє, тодї станеть ся написане слово: Пожерта смерть побідою.

\VS{55}Де в тебе, смерте, жоло? де в тебе, пекло, побіда?

\VS{56}Жоло ж смерти — гріх, а сила гріха — закон.

\VS{57}Богу ж дяка, що дав нам побіду через Господа нашого Ісуса Христа.

\VS{58}Тим же, браттє моє любе, бувайте тверді, стійкі, надто збогачуючись у дїлї Господньому завсїди, знаючи, що праця ваша не марна перед Господем.




\par }\Chap{16}{\PP \VerseOne{1}Про милостиню ж для сьвятих, як я розпорядив у церквах Галатийських, так і ви робіть.

\VS{2}Первого дня в тижнї нехай кожен з вас у себе складає, скарбуючи, як йому ведеть ся, щоб не тодї, як прийду, складку робити.

\VS{3}Як же прийду, то которих ви ухвалите, тих пішлю з листами віднести дар ваш у Єрусалим.

\VS{4}Коли ж буде достойно, щоб і менї йти, зо мною пійдуть.

\VS{5}Прийду ж до вас, як Македонию перейду (Македонию бо проходжу).

\VS{6}У вас же може загаюсь, або й зазимую, щоб ви провели мене, куди я пійду.

\VS{7}Не хочу бо вас тепер переходом бачити; маю ж надїю, якийсь час пробути в вас, коли Господь дозволить.

\VS{8}Пробуду ж у Єфесї до пятидесятницї.

\VS{9}Двері бо великі й широкі відчинились менї, і багато (в мене) противників.

\VS{10}Як же прийде Тимотей, гледїть, щоб без страху був у вас; дїло бо Господнє робить, яко ж і я.

\VS{11}То нехай нїхто ним не гордує, а випроводїть його з упокоєм, щоб прийшов до мене; жду бо його з браттєм.

\VS{12}Що ж до Аполоса брата, то вельми просив я його, щоб прийшов до вас з браттєм; та зовсїм не було волї в него, щоб прийти тепер, прийде ж, як мати ме догідний час.

\VS{13}Пильнуйте, стійте в вірі, мужайтесь і утверджуйтесь.

\VS{14}Все вам нехай в любові дїєть ся.

\VS{15}Благаю ж вас, браттє (ви знаєте семю Стефанову, що вона первоплід Ахайський, і що на служеннє сьвятим оддали себе),

\VS{16}щоб і ви корились таким і кожному, хто помагає нам і працює.

\VS{17}Зрадїв же я приходом Стефановим і Фортунатовим і Ахаїковим; бо недостачу вашу вони сповнили.

\VS{18}Заспокоїли бо мій дух й ваш; пізнавайте ж оце таких.

\VS{19}Витають вас церкви Азийські. Витають вас у Господї много Аквила і Прискила з домашньою їх церквою.

\VS{20}Витають вас усї брати. Витайте один одного цїлуваннєм сьвятим.

\VS{21}Витаннє моєю рукою Павловою.

\VS{22}Коли хто не любить Господа Ісуса Христа, нехай буде проклят, маран ата!

\VS{23}Благодать Господа Ісуса Христа з вами.

\VS{24}Любов моя з усїма вами у Христї Ісусї. Амінь.


\par }{\SH Перве до Коринтян нисане з Филип через Стефана, та Фортуната, та Ахаїка, та Тимотея.\par }
