\NormalFont\ShortTitle{ЄВАНГЕЛИЯ ВІД СЬВ. МАТТЕЯ}

{\MT ЄВАНГЕЛИЯ ВІД СЬВ. МАТТЕЯ.



\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Книга родоводу Ісуса Христа, сина Давидового, сина Авраамового.

\VS{2}Авраам породив Ісаака; а Ісаак породив Якова; а Яков породив Юду та братів його;

\VS{3}а Юда породив Фареса та Зару від Тамари; а Фарес породив Єсрома; а Єсром породив Арама;

\VS{4}а Арам породив Аминадава; а Аминадав породив Насона; а Насон породив Салмона;

\VS{5}а Салмон породив Вооза від Рахави; а Вооз породив Овида від Рути; а Овид породив Єссея;

\VS{6}а Єссей породив Давида царя; а Давид цар породив Соломона від Урієвої;

\VS{7}а Соломон породив Ровоама; а Ровоам породив Авію; а Авія породив Асу;

\VS{8}а Аса породив Йосафата; а Йосафат породив Йорама; а Йорам породив Озію;

\VS{9}а Озія породив Йоатама; а Йоатам породив Ахаза; а Ахаз породив Єзекію;

\VS{10}а Єзекія породив Манассію; а Манассія породив Амона; а Амон породив Йосію;

\VS{11}а Йосія породив Єхонїю та братів його, під час переселення у Вавилон;

\VS{12}а після того, як переселено їх у Вавилон, Єхонїя породив Салатиїла, а Салатиїл породив Зоровавеля;

\VS{13}а Зоровавель породив Авіюда; а Авіюд породив Єліякима; а Єліяким породив Азора;

\VS{14}а Азор породив Садока; а Садок породив Ахима; а Ахим породив Єліюда;

\VS{15}а Єліюд породив Єліазара; а Єліазар породив Маттана; а Маттан породив Якова;

\VS{16}а Яков породив Йосифа, чоловіка Мариїного, що від неї родивсь Ісус, на прізвище Христос.

\VS{17}То всїх родів од Авраама до Давида чотирнайцять родів; а від Давида до переселення у Вавилон чотирнайцять родів; і від переселення у Вавилон до Христа чотирнайцять родів.

\VS{18}Різд во ж Ісуса Христа стало ся так. Скоро Його матїр Марию заручено Йосифові, перш нїж вони зійшли ся, постережено, що вона мала в утробі від сьвятого Духа.

\VS{19}Йосиф же, чоловік її, будучи праведний, і не хотячи ославити її, хотїв був потай відпустити її.

\VS{20}Та як він про се думав, аж ось явивсь йому вві снї ангел Господень, глаголючи: Йосифе, сину Давидів, не бій ся взяти до себе Марию, жінку твою; бо що в нїй зачалось, те від сьвятого Духа.

\VS{21}І вродить вона сина, і даси йому імя Ісус; бо він спасе людей своїх од гріхів їх.

\VS{22}Усе ж се стало ся, щоб справдилось, що промовив Господь через пророка, глаголючи:

\VS{23}Ось дїва мати ме в утробі, і вродить сина, і дадуть йому імя Емануіл, що перекладом є: З нами Бог.

\VS{24}Прокинувшись тодї Йосиф од сна, зробив так, як ангел Господень повелїв йому, й узяв до себе жінку свою;

\VS{25}і не знав її, аж поки вона вродила сина свого перворідня, і дав йому імя Ісус.




\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}Як же народивсь Ісус у Витлеємі Юдейському за царя Ірода, прийшли мудрцї зі сходу в Єрусалим,

\VS{2}говорячи: Де нарождений цар Жидівський? бачили бо ми зорю його на сходї, й прийшли поклонитись йому.

\VS{3}Почувши ж цар Ірод, стрівожив ся, і ввесь Єрусалим із ним.

\VS{4}І, зібравши всїх архиєреїв і письменників людських, допитував ся в них, де Христу родити ся.

\VS{5}Вони ж казали йому: В Витлеємі Юдейському, бо ось як написано в пророка:

\VS{6}І ти, Витлеєме, земле Юдина, нїчим не гірша єси між князями Юдиними; бо з тебе прийде гетьман, що старшинувати ме над народом моїм Ізраїлем.

\VS{7}Закликавши тодї Ірод тайкома мудрцїв, пильно в них випитував, якого часу показалась зоря.

\VS{8}І послав їх у Витлеєм, і каже: Йдїть та розпитайтесь пильно про те хлопятко; а як знайдете, принесїть менї звістку, щоб і менї пійти поклонитись йому.

\VS{9}Вони ж, вислухавши царя, вийшли; коли се зоря, що бачили на сходї, йде поперед них, поки прийшла та й стала зверху, де було хлопятко.

\VS{10}Побачивши ж вони зорю, зрадїли вельми великою радостю.

\VS{11}І, ввійшовши в господу, знайшли хлопятко з Мариєю, матїрю його, й, припавши, поклонились йому; й, відкривши скарби свої, піднесли йому дари: золото, ладан і миро.

\VS{12}І, бувши остережені вві снї, не вертатись до Ірода, вернулись в свою землю иншим шляхом.

\VS{13}Як же вони вийшли, ось ангел Господень являєть ся Йосифові вві снї, глаголючи: Встань, візьми хлопятко й матїр його, та втїкай в Єгипет, і перебудь там, поки сповіщу тебе; бо Ірод шукати ме хлопятка, щоб убити його.

\VS{14}Він же, вставши, взяв хлопятко й матїр його в ночі, та й пійшов у Єгипет.

\VS{15}І пробував там аж до смерти Іродової, щоб справдилось, що сказав Господь через пророка, глаголючи: Із Єгипту покликав я сина мого.

\VS{16}Бачивши тодї Ірод, що мудрцї насьміялись із него, розлютував ся вельми, та й послав повбивати всїх дїтей у Витлеємі й у всїх границях його, од двох років і меньше, по тому часу, що про него він пильно довідував ся в мудрцїв.

\VS{17}Тодї справдилось, що промовив Єремія пророк, глаголючи:

\VS{18}Чути в Рамі голосїннє і плач і тяжке наріканнє: Рахиля плаче по дїтях своїх, і не дає розважати себе, бо їх нема вже.

\VS{19}Як же вмер Ірод, ось являєть ся ангел Господень уві снї Йосифу в Єгиптї,

\VS{20}глаголючи: Устань, та візьми хлопятко й матїр його, та йди в землю Ізраїлеву: бо ті померли, що шукали душі хлопятка.

\VS{21}І встав він, і взяв хлопятко й матїр його, та й пійшов у землю Ізраїлеву.

\VS{22}Та, почувши, що Архелай царює в Юдеї замість батька свого Ірода, побоявсь ійти туди; а, бувши остережений уві снї, звернув у сторони Галилейські:

\VS{23}і, прийшовши, жив у городї, що його звали Назарет, щоб справдилось сказане в пророків: Що звати меть ся Назореєм.




\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}Того часу прийшов Йоан Хреститель, проповідуючи в пустинї Юдейській,

\VS{2}і глаголючи: Покайтесь: наближилось бо царство небесне.

\VS{3}Се ж бо той, про кого казав пророк Ісаїя, глаголючи: Голос покликуючого в пустинї: Приготовте дорогу Господню, правими робіть стежки Його.

\VS{4}Сам же Йоан мав одежу свою з верблюжого волосу, й шкуряний пояс на поясницї своїй; а їдою його була сарана та дикий мед.

\VS{5}Тодї виходили до него Єрусалим, і вся Юдея, і вся околиця Йорданська,

\VS{6}і хрестились в Йорданї від него, сповідаючи гріхи свої.

\VS{7}Та, бачивши він, що багато Фарисеїв і Садукеїв приходило до хрещення його, сказав до них: Кодло гадюче, хто остеріг вас, щоб утїкали від настигаючого гнїва?

\VS{8}Принесїть же овощ достойний покаяння;

\VS{9}і не думайте казати в серцї своєму: В нас батько Авраам; бо я вам кажу, що Бог зможе з сього каміння підняти дїтей Авраамові.

\VS{10}Вже ж і сокира коло кореня дерева лежить; тим кожне дерево, що не дає доброго овощу, зрубують, та й кидають ув огонь.

\VS{11}Я оце хрещу вас водою на покаяннє; а Той, що йде за мною, потужнїщий від мене; недостоєн я Йому й обувя носити: Він вас хрестити ме Духом сьвятим та огнем.

\VS{12}У руцї в Него лопата, й перечистить Він тік свій, і збере пшеницю свою в клуню, а полову спалить огнем невгасимим.

\VS{13}Приходить тодї Ісус із Галилеї на Йордан до Йоана, охреститись від него.

\VS{14}Та Йоан не допускав Його, говорячи: Менї самому треба в Тебе хреститись, а Ти прийшов до мене?

\VS{15}Відказуючи йому Ісус, рече до него:
{\WJ{Допусти тепер, бо так годить ся нам чинити всяку правду.}} Тодї допустив Його.

\VS{16}І охрестившись Ісус, вийшов зараз із води; й ось відчинилось Йому небо, і побачив він Духа Божого, що спустивсь як голуб, і злинув на Него.

\VS{17}І ось голос із неба, глаголючи: Се мій Син любий, що я вподобав Його.




\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}Тодї повів Ісуса дух у пустиню на спокусу дияволську.

\VS{2}І постив він сорок днїв і сорок ночей, потім забажав їсти.

\VS{3}І прийшовши спокусник до Него, каже: Коли ти Син Божий, звели сим камінням зробитись хлїбом.

\VS{4}Він же, озвавшись, сказав:
{\WJ{Писано: Не самим хлїбом жити ме чоловік, а кожним словом, що виходить із уст Божих.}}

\VS{5}Тодї диявол бере Його в сьвятий город, і ставить Його на церковнім крилї,

\VS{6}і каже до Него: Коли ти Син Божий, кинь ся вниз, писано бо: Що накаже про Тебе ангелам своїм, і на руках понесуть Тебе, щоб не вдаривсь часом об камїнь ногою Твоєю.

\VS{7}Рече йому Ісус:
{\WJ{Писано знов: Не спокушуй Господа Бога твого.}}

\VS{8}Знов бере Його диявол на гору височенну, й показує Йому всї царства на сьвітї й славу їх;

\VS{9}і каже до Него: Оце все дам тобі, коли, припавши, поклониш ся менї.

\VS{10}Рече тодї йому Ісус:
{\WJ{Геть від мене, сатано! писано бо: Господу Богу твоєму кланяти меш ся, і Йому одному служити меш.}}

\VS{11}Зоставив тодї Його диявол, і ось ангели приступили й служили Йому.

\VS{12}Як же почув Ісус, що Йоана видано, то перейшов у Галилею;

\VS{13}і, покинувши Назарет, пійшов і пробував у Капернаумі, що при морю, у гряницях Завулона та Нефталима:

\VS{14}щоб справдилось слово Ісаїї пророка, глаголючого:

\VS{15}Земля Завулон і земля Нефталим, на морському шляху, за Йорданом, Галилея поганська;

\VS{16}люде сидячі в темряві побачили сьвітло велике, й тим, що сидять у країнї й тїнї смертній, засяло сьвітло.

\VS{17}З того часу почав Ісус проповідувати й глаголати:
{\WJ{Покайтесь, наближилось бо царство небесне.}}

\VS{18}І, йдучи Ісус попри море Галилейське, побачив двох братів, Симона, званого Петром, та Андрея, брата його, що закидали невід у море; були бо рибалки.

\VS{19}І промовив до них:
{\WJ{Ідїть за мною, то зроблю вас ловцями людськими.}}

\VS{20}Вони ж зараз, покинувши неводи свої, пійшли слїдом за Ним.

\VS{21}І, йдучи звідтіля, побачив инших двох братів, Якова Зеведеєвого та Йоана, брата його, у човнї з Зеведеєм, батьком їх, як налагоджували неводи свої; і покликав їх.

\VS{22}Вони ж зараз, покинувши човен і батька свого, пійшли слїдом за Ним.

\VS{23}І ходив Ісус по всїй Галилеї, навчаючи по школах їх, і проповідуючи євангелию царства, та сцїляючи всякий недуг і всякі болестї поміж людьми.

\VS{24}І розійшлась чутка про Него по всїй Сирщинї; й приводжено до Него всїх недужнїх, що болїли всякими болещами та муками, й біснуватих, і місячників, і розслаблених; і сцїляв їх.

\VS{25}І йшло за Ним пребагато народу з Галилеї, й з Десятиграду, й з Єрусалиму, й з Юдеї, й зза Йордану.




\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}Побачивши ж народ, зійшов на гору, і, як сїв, приступили до Него ученики Його;

\VS{2}і відкрив Він уста свої, і навчав їх, глаголючи:

\VS{3}{\WJ{Блаженні вбогі духом, бо їх царство небесне.}}

\VS{4}{\WJ{Блаженні сумні, бо такі втїшять ся.}}

\VS{5}{\WJ{Блаженні тихі, бо такі осягнуть землю.}}

\VS{6}{\WJ{Блаженні голодні й жадні правди, бо такі наситять ся.}}

\VS{7}{\WJ{Блаженні милостиві, бо такі будуть помилувані.}}

\VS{8}{\WJ{Блаженні чисті серцем, бо такі побачять Бога.}}

\VS{9}{\WJ{Блаженні миротворцї, бо такі синами Божими звати муть ся.}}

\VS{10}{\WJ{Блаженні, кого гонять за правду, бо їх царство небесне.}}

\VS{11}{\WJ{Блаженні ви, коли вас безчестити муть, та гонити муть, та казати муть на вас усяке лихе слово не по правдї, ради мене.}}

\VS{12}{\WJ{Радуйтесь і веселїтесь: бо велика нагорода ваша на небі; так бо гонили й пророків, що бували перше вас.}}

\VS{13}{\WJ{Ви сіль землї; коли ж сіль звітріє, то чим солити? Нї-на-що не годить ся тодї вона, тільки щоб викинути геть і щоб топтали її люде.}}

\VS{14}{\WJ{Ви сьвітло сьвіту. Не може город сховати ся, стоячи на горі;}}

\VS{15}{\WJ{і, засьвітивши сьвічку, не ставлять під посудину, а на сьвічнику; то й сьвітить вона всїм, хто в хатї,}}

\VS{16}{\WJ{так нехай сяє сьвітло ваше перед людьми, щоб вони бачили ваші добрі дїла, й прославляли Отця вашого, що на небі.}}

\VS{17}{\WJ{Не думайте, що я прийшов знївечити закон або пророків; не прийшов я знївечити, а сповнити.}}

\VS{18}{\WJ{Істино бо глаголю вам: Доки перейде небо й земля, одна йота, або одна титла не перейде з закону, аж поки все станеть ся.}}

\VS{19}{\WJ{Тим, хто поламле одну найменшу з сих заповідей і навчить так людей, той звати меть ся найменшим у царстві небесному; а хто сповнить і навчить, той звати меть ся великим у царстві небесному.}}

\VS{20}{\WJ{Глаголю бо вам: Що коли ваша правда не переважить письменників та Фарисеїв, то не ввійдете в царство небесне.}}

\VS{21}{\WJ{Чували ви, що сказано старосьвіцьким: Не вбий, а хто вбє, на того буде суд.}}

\VS{22}{\WJ{Я ж вам глаголю: Хто сердить ся на брата свого без причини, на того буде суд; а хто скаже на брата свого: Рака,}}\FTNT{*}{{\FR 5:22 }{\FT{Безчесний.}}}{\WJ{на того буде громадський суд; хто ж скаже: дурню, на того буде огонь пекольний.}}

\VS{23}{\WJ{Тим, коли принесеш дар свій до жертівнї, й згадаєш там, що твій брат має що проти тебе;}}

\VS{24}{\WJ{зостав свій дар перед жертівнею, і йди геть, помирись перш із братом твоїм, а тодї прийди й подай дар твій.}}

\VS{25}{\WJ{Мирись із твоїм противником хутко, доки ти ще в дорозї з ним, щоб не віддав тебе противник суддї, а суддя не віддав тебе осавулї (слузї), і не вкинуто тебе в темницю.}}

\VS{26}{\WJ{Істино глаголю тобі: Не вийдеш звідтіля, доки не віддаси й останнього шеляга.}}

\VS{27}{\WJ{Чували ви, що сказано старосьвіцьким: Не чини перелюбу.}}

\VS{28}{\WJ{Я ж вам глаголю: Хто спогляне на жінку жадібним оком, той уже вчинив перелюб із нею в серцї своїм.}}

\VS{29}{\WJ{Коли ж око твоє праве блазнить тебе, вирви його, й кинь од себе; бо більша користь тобі, щоб один із членів твоїх згинув, а не все тїло вкинуто в пекло.}}

\VS{30}{\WJ{І коли права рука твоя блазнить тебе, відотни її, й кинь од себе; більша бо користь тобі, щоб один із членів твоїх згинув, а не все тїло твоє вкинуто в пекло.}}

\VS{31}{\WJ{Сказано ж: Що хто розводить ся з жінкою своєю, нехай дасть їй розвідний лист.}}

\VS{32}{\WJ{Я ж вам глаголю: Що хто розведеть ся з жінкою своєю, хиба що за перелюб, доводить її до перелюбу; й хто оженить ся з розвідкою, чинить перелюб.}}

\VS{33}{\WJ{Знов чували, що сказано старосьвіцьким: Не кленись криво, а сповняй перед Господом обітницї твої.}}

\VS{34}{\WJ{Я ж вам глаголю: Не клянїть ся зовсїм: нї небом, бо воно престол Божий;}}

\VS{35}{\WJ{нї землею, бо вона підніжок ніг Його; нї Єрусалимом, бо се город великого царя;}}

\VS{36}{\WJ{нї головою твоєю не клянись, бо не зможеш зробити нї одного волоса білим або чорним.}}

\VS{37}{\WJ{Слово ж ваше нехай буде: так, так; нї, нї; бо що більш над се, те від лихого.}}

\VS{38}{\WJ{Чували ви, що сказано: Око за око, й зуб за зуб.}}

\VS{39}{\WJ{Я ж вам глаголю: Не противтесь лихому, а хто вдарить тебе у праву щоку твою, повернись до него й другою.}}

\VS{40}{\WJ{І хто схоче судитись із тобою і зняти з тебе свиту, віддай йому й жупанок.}}

\VS{41}{\WJ{І хто силувати ме тебе йти милю, йди з ним дві.}}

\VS{42}{\WJ{Дай, хто в тебе просить, і хто хоче в тебе позичити, не одвертайсь од него.}}

\VS{43}{\WJ{Чували ви, що сказано: Люби ближнього твого, й ненавидь ворога твого.}}

\VS{44}{\WJ{Я ж вам глаголю: Любіть ворогів ваших, благословляйте, хто клене вас, робіть добро, хто ненавидить вас, і молїть ся за тих, що обижають вас і гонять вас;}}

\VS{45}{\WJ{щоб вам бути синами Отця вашого, що на небі; Він бо велить сонцю своєму сходити над лихими й над добрими, й посилає дощ на праведних і неправедних.}}

\VS{46}{\WJ{Бо коли ви любите тих, що люблять вас, то за що вам нагорода? хиба й митники не те саме роблять?}}

\VS{47}{\WJ{І коли витаєте тільки братів ваших, то що надто робите? хиба й митники не так роблять?}}

\VS{48}{\WJ{Оце ж бувайте звершені, як Отець ваш, що на небі, звершений.}}




\par }\Chap{6}{\PP \VerseOne{1}{\WJ{Остерегайтесь подавати милостиню вашу перед людьми, щоб вони вас бачили; а то не мати мете нїякої нагороди від Отця вашого, що на небі.}}

\VS{2}{\WJ{Тим, коли подаєш милостиню, то не труби в трубу перед собою, як роблять лицеміри по школах та по улицях, щоб здобути слави в людей. Істино глаголю вам: Мають вони нагороду собі.}}

\VS{3}{\WJ{Ти ж, як подаєш милостиню, то нехай лїва рука твоя не знає, що робить права:}}

\VS{4}{\WJ{щоб твоя милостиня була потайна; а Отець твій, що бачить потайне, віддасть тобі прилюдно.}}

\VS{5}{\WJ{І коли молиш ся, не будь таким, як лицеміри; бо вони люблять молитись, стоячи в школах та по росхідних улицях, щоб їх бачили люде. Істино глаголю вам: Мають вони нагороду собі.}}

\VS{6}{\WJ{Ти ж, коли молиш ся, увійди в хатину твою та, зачинивши двері, помолись Отцю твоєму потай; а Отець твій, що бачить потайне, віддасть тобі прилюдно.}}

\VS{7}{\WJ{Як же молитесь, то не говоріть багато, як погане: бо вони думають, що за довгі молитви будуть вислухані.}}

\VS{8}{\WJ{Не приподоблюйте ся ж до них; бо Отець ваш знає, чого вам треба, перш нїж просите в Него.}}

\VS{9}{\WJ{Тим же то молїться ось як: Отче наш, що на небі! Нехай святить ся імя твоє.}}

\VS{10}{\WJ{Нехай прийде царство твоє. Нехай буде воля твоя, як на небі, так і на землї.}}

\VS{11}{\WJ{Хлїб наш щоденний дай нам сьогоднї.}}

\VS{12}{\WJ{І прости нам довги наші, як і ми прощаємо довжникам нашим.}}

\VS{13}{\WJ{І не введи нас у спокусу, а ізбави нас од лукавого. Бо твоє єсть царство й сила, й слава по віки. Амінь.}}

\VS{14}{\WJ{Бо коли прощати мете людям провини їх, то й Отець ваш небесний прощати ме вам.}}

\VS{15}{\WJ{Як же не прощати мете людям провин їх, то й Отець ваш небесний не прощати буде провин ваших.}}

\VS{16}{\WJ{Коли ж постите, нехай не буде в вас, як у лицемірів, сумного виду: зміняють бо лиця свої, щоб здаватись людям постниками. Істинно глаголю вам: Що мають вони нагороду собі.}}

\VS{17}{\WJ{Ти ж, коли постиш, намасти голову твою, і вмий лице твоє;}}

\VS{18}{\WJ{щоб не здавав ся людям постником, а Отцеві твоєму, що потай; а Отець твій, що бачить потайне, віддасть тобі прилюдно.}}

\VS{19}{\WJ{Не збирайте собі скарбів на землї, де міль і ржа їсть, і де злодїї підкопують ся і крадуть.}}

\VS{20}{\WJ{Збирайте ж собі скарби на небі, де нї міль, нї ржа не їсть, і де злодїї не підкопують ся й не крадуть.}}

\VS{21}{\WJ{Бо де скарб ваш, там буде й серце ваше.}}

\VS{22}{\WJ{Сьвітло тїлу око; тим, коли око в тебе ясне, то й все тїло твоє буде сьвітле.}}

\VS{23}{\WJ{Коли ж у тебе око лихе, то й все тїло твоє буде темне. Тим, коли сьвітло, що в тобі, буде темрява, то яка велика се темрява!}}

\VS{24}{\WJ{Нїхто не може служити двом панам, бо, або одного ненавидїти ме, а другого любити ме; або до одного прихилить ся, а другим гордувати ме. Не можете Богу служити й мамонї.}}

\VS{25}{\WJ{Тим глаголю вам: Не журіть ся життєм вашим, що вам їсти або пити; анї тїлом вашим, чим зодягти ся. Чи душа ж не більше їжі, а тїло одежі?}}

\VS{26}{\WJ{Спогляньте на птаство небесне, що не сїють і не жнуть, анї збирають у клуню; от же Отець ваш небесний годує їх. А ви хиба не луччі від них?}}

\VS{27}{\WJ{Хто з вас, журячись, може прибавити собі зросту хоч на один локіть?}}

\VS{28}{\WJ{І одежею чого вам журитись? Придивіть ся до польових лилїй, як вони ростуть; не працюють, нї прядуть;}}

\VS{29}{\WJ{глаголю ж вам: Що й Соломон у всїй славі своїй не одягавсь так, як одна з них.}}

\VS{30}{\WJ{Коли ж Бог так зʼодягає польове зіллє, що сьогоднї воно є, а завтра вкинуть його в піч, то чи не більше ж зʼодягати ме вас, маловірні?}}

\VS{31}{\WJ{Тим же то не журіть ся, кажучи: Що їсти мем? або: Що пити мем? або: Чим зодягнемось?}}

\VS{32}{\WJ{Про все таке побивають ся погане; бо Отець ваш небесний знає, що вам усього того треба.}}

\VS{33}{\WJ{А шукайте перш царства Божого та правди Його; се ж усе додасть ся вам.}}

\VS{34}{\WJ{Оце ж не журіть ся про завтра; бо завтра журити меть ся само про своє. Доволї в кожного дня лиха свого.}}




\par }\Chap{7}{\PP \VerseOne{1}{\WJ{Не судїть, щоб вас не суджено.}}

\VS{2}{\WJ{Бо яким судом судите, вас судити муть; і якою мірою міряєте, вам одміряєть ся.}}

\VS{3}{\WJ{Чого ж дивиш ся на порошину в оцї брата твого, у своєму ж оцї полїна не чуєш?}}

\VS{4}{\WJ{Або, як скажеш ти братові твоєму: Дай я вийму порошину тобі з ока, а он у тебе самого полїно в оцї?}}

\VS{5}{\WJ{Лицеміре, перш вийми в себе самого з ока ломаку; тодї добре бачити меш, як вийняти братові твоєму з ока порошину.}}

\VS{6}{\WJ{Не давайте сьвятого собакам, і не кидайте ваших перел перед свинями, щоб не потоптали їх ногами своїми й, обернувшись, не порвали вас.}}

\VS{7}{\WJ{Просїть, то й дасть ся вам; шукайте, то й знайдете; стукайте, то й відчинить ся вам:}}

\VS{8}{\WJ{кожен бо, хто просить, одержує; і хто шукає, знаходить; і хто стукає, тому відчиняють.}}

\VS{9}{\WJ{Або, чи є між вами така людина, що в неї син попросить хлїба, а вона подала б йому каменя?}}

\VS{10}{\WJ{або коли попросить риби, а вона подала б йому гадюку?}}

\VS{11}{\WJ{Коли ж ви, бувши лихими, умієте давати добрі дари дїтям вашим, то чи не більше ж давати ме все добре Отець ваш, що на небі, тим, хто просить у Него?}}

\VS{12}{\WJ{Оце ж, усе, що бажаєте, щоб робили вам люде, так і ви робіть їм; се бо єсть закон і пророки.}}

\VS{13}{\WJ{Увіходьте вузкими дверима, бо широкі ті двері й розлога та дорога, що веде до погибелї, й багацько таких, що ними входять:}}

\VS{14}{\WJ{вузкі бо ті двері, й тїсна та дорога, що веде до життя, і мало таких, що їх знаходять.}}

\VS{15}{\WJ{Остерегайтесь лжепророків, що приходять до вас ув одежі овечій, а в серединї вони вовки хижі.}}

\VS{16}{\WJ{Познаєте їх по овощам їх. Чи збирають виноград із тернини, або фиґи з бодяків?}}

\VS{17}{\WJ{Так усяке добре дерево родить овощ добрий, а пусте дерево родить овощ лихий.}}

\VS{18}{\WJ{Не може добре дерево родити лихого овощу, анї пусте дерево родити овощу доброго.}}

\VS{19}{\WJ{Усяке дерево, що не родить доброго овощу, рубають і кидають ув огонь.}}

\VS{20}{\WJ{Оце ж по овощам їх познаєте їх.}}

\VS{21}{\WJ{Не кожен, хто говорить до мене: Господи, Господи! увійде в царство небесне, а той, хто чинить волю Отця мого, що на небі.}}

\VS{22}{\WJ{Многі казати муть до мене того дня: Господи, Господи, чи не в твоє ж імя ми пророкували? й не твоїм імям біси виганяли? й не твоїм імям великі чудеса робили?}}

\VS{23}{\WJ{І промовлю тодї до них: Нїколи я вас не знав; ійдїть од мене, ви, що чините беззаконнє.}}

\VS{24}{\WJ{Оттим же, всякий, хто слухає сї слова мої й чинить їх, того уподоблю я чоловікові мудрому, що збудував свій будинок на каменї;}}

\VS{25}{\WJ{і полили дощі, й надійшла повідь і забуяли вітри, й наперли на той будинок; та й не впав він; бо основано його на каменї.}}

\VS{26}{\WJ{А всякий, хто слухає сї слова мої, та й не чинить їх, уподобить ся чоловікові необачному, що збудував свій будинок на піску;}}

\VS{27}{\WJ{і полили дощі, й надійшла повідь, і забуяли вітри, й наперли на той будинок; і впав він, і велика була руїна його.}}

\VS{28}І сталось, як скінчив Ісус оцї слова, дивувавсь народ наукою Його:

\VS{29}бо Він їх навчав, яко маючий власть, а не як письменники.




\par }\Chap{8}{\PP \VerseOne{1}Як же зійшов з гори, багато народу йшло слїдом за Ним.

\VS{2}Коли се приступив прокажений і вклонивсь Йому, кажучи: Господи, коли хочеш, то зможеш очистити мене,

\VS{3}І простяг Ісус руку, й приторкнувсь до него, й рече:
{\WJ{Хочу, очистись}}. І зараз очистилась проказа його.

\VS{4}І рече до него Ісус:
{\WJ{Гледи ж, не кажи нїкому, а йди та покажись священикові, й принеси дар, який повелїв Мойсей на сьвідкуваннє їм.}}

\VS{5}А як увійшов Ісус у Капернаум, приступив до Него сотник, благаючи Його,

\VS{6}й говорячи: Господи, слуга мій лежить дома розслаблений, і тяжко мучить ся.

\VS{7}І рече до него Ісус:
{\WJ{Я пійду та сцїлю його.}}

\VS{8}Озвав ся же сотник і сказав: Господи, не заслужив я того, щоб Ти ввійшов під мою стелю; а промов одно слово, то й одужає слуга мій.

\VS{9}Бо сам я чоловік під властю, і маю воїни під собою; і скажу сьому: Йди, то й іде; а другому: Прийди, то й прийде, а слузї моєму: Роби те, то й робить.

\VS{10}Почувши се Ісус, дивував ся, і рече до тих, що йшли слїдом за Ним:
{\WJ{Істино кажу вам: Навіть в Ізраїлї не знайшов я такої віри.}}

\VS{11}{\WJ{І кажу вам: Що многі прийдуть од сходу й заходу, та й сядуть з Авраамом, з Ісааком і з Яковом у царстві небесному,}}

\VS{12}{\WJ{а сини царства будуть повикидані у темряву надвірню: там буде плач і скриготаннє зубів.}}

\VS{13}І рече Ісус до сотника:
{\WJ{Йди, і, як вірував єси, станеть ся тобі.}} І одужав слуга його тієї самої години.

\VS{14}І прийшов Ісус до Петрової господи, та й побачив, що теща його лежить у пропасницї.

\VS{15}І приторкнувсь до руки її, й покинула пропасниця її; й вставши вона, послуговала їм.

\VS{16}Як же настав вечір, приведено до Него багато біснуватих; і повиганяв Він біси словом, і сцїлив усїх недужих;

\VS{17}щоб справдилось, що сказав Ісаїя пророк, глаголючи: Узяв Він на себе недуги наші, й понїс болещі наші.

\VS{18}Як же побачив Ісус великий натовп кругом себе, то звелїв плисти на той бік.

\VS{19}І приступивши один письменник, каже до Него: Учителю, пійду слїдом за Тобою, куди б Ти нї пійшов.

\VS{20}Ісус же рече до него:
{\WJ{Лисицї мають нори, й птаство небесне гнїзда; Синові ж чоловічому нїде й голови прихилити.}}

\VS{21}Другий же ученик Його каже до Него: Господи, дозволь менї перш пійти поховати батька мого.

\VS{22}Ісус ж рече до него:
{\WJ{Йди слїдом за мною; нехай мертві ховають мерцї свої.}}

\VS{23}І, як увійшов у човен, поввіходили слїдом за Ним ученики Його.

\VS{24}Аж ось схопилась велика хуртовина на морі, така що филя заливала човна; Він же спав.

\VS{25}І, приступивши ученики Його, розбудили Його, кажучи: Господи, спаси нас: погибаємо.

\VS{26}І рече до них:
{\WJ{Чого ви злякались, маловірні?}} Тодї встав, і погрозив вітрам та морю; і настала велика тиша.

\VS{27}Люде ж дивувались, говорячи: Хто се такий, що й вітри й море слухають Його!

\VS{28}І як переплив на той бік у Гергесинську землю, зустріло Його два біснуватих, що вийшли з гробів, вельми злющі, так що нїхто не важив ся ходити дорогою тією.

\VS{29}І ось, закричали, говорячи: Що нам і Тобі, Ісусе, Сину Божий? чи на те прийшов єси сюди, щоб нас заздалегідь мучити?

\VS{30}Оддалеки ж од них пас ся великий гурт свиней.

\VS{31}А біси благали Його, кажучи: Коли нас виженеш, то дозволь нам увійти в гурт свинячий.

\VS{32}І рече до них:
{\WJ{Ійдїть}}. І, вийшовши вони, увійшли в стадо свиняче: коли се увесь гурт свинячий кинувсь із кручі в море, та й потонув у водї.

\VS{33}А пастухи повтїкали й, прибігши в город, росказали про все й про біснуватих.

\VS{34}І ось увесь город вийшов назустріч Ісусові, а, побачивши Його, благали, щоб вийшов геть із границь їх.




\par }\Chap{9}{\PP \VerseOne{1}І ввійшов Він у човен, та й переплив, і прийшов у свій город.

\VS{2}Коли се принесено до Него розслабленого, лежачого на постелї; і бачивши Ісус віру їх, рече розслабленому:
{\WJ{Бодрись, сину; одпускають ся тобі гріхи твої.}}

\VS{3}Аж тут деякі письменники кажуть собі: Сей хулить.

\VS{4}І знаючи Ісус мислї їх, рече:
{\WJ{На що ви думаєте лукаве в серцях ваших?}}

\VS{5}{\WJ{Що ж бо легше: сказати: Одпускають ся тобі гріхи, чи сказати: Устань, та й ходи?}}

\VS{6}{\WJ{От же, щоб знали ви, що Син чоловічий має власть на землї прощати гріхи,}} (тодї рече до розслабленого:)
{\WJ{Устань, візьми постїль твою, та й іди до дому твого!}}

\VS{7}І, вставши, пійшов до дому свого!

\VS{8}Народ же, бачивши се, дивував ся і прославляв Бога, що дав таку власть людям.

\VS{9}І проходячи Ісус ізвідтіля, побачив чоловіка, на ймя Маттея, що сидїв на митницї: і рече до него:
{\WJ{Йди слїдом за мною.}} І, вставши, пійшов слїдом за Ним.

\VS{10}І сталось, як сидїв Він за столом у господї, аж ось поприходило багато митників і грішників, та й посїдали з Ним і з учениками Його.

\VS{11}І бачивши се Фарисеї, казали ученикам Його: Як се ваш учитель їсть із митниками та грішниками?

\VS{12}Ісус же, почувши, рече до них:
{\WJ{Дужим не треба лїкаря, тільки недужим.}}

\VS{13}{\WJ{От же йдїть та навчіть ся, що воно єсть: Милости хочу, а не жертви. Не прийшов бо я звати праведних а грішних до покаяння.}}

\VS{14}Приступили тодї до Него ученики Йоанові, говорячи: Чого ми та Фарисеї постимо часто, а твої ученики не постять.

\VS{15}І рече їм Ісус:
{\WJ{Чи можуть весїльні синове сумувати, поки з ними жених? Прийдуть же днї, що візьмуть од них жениха, тодї й постити муть.}}

\VS{16}{\WJ{Нїхто не пришиває шматка нового сукна до старої одежини, бо відодреть ся його латка від одежини, й дїрка буде гірша.}}

\VS{17}{\WJ{І не наливають нового вина у старі міхи, ато міхи прорвуть ся, і вино витече, й міхи пропадуть; а наливають нове вино в міхи нові, то й буде все цїле.}}

\VS{18}Говорить Він їм се, аж ось приходить один старшина, і, вклонившись Йому, каже: Дочка моя тільки що скінчилась; та прийди положи на неї руку твою, то й оживе.

\VS{19}І вставши Ісус, пійшов за ним, і ученики Його.

\VS{20}І ось жінка, що нездужала кровотіччю дванайцять років, приступила ззаду й приторкнулась до краю одежі Його:

\VS{21}бо казала сама собі: Як тільки приторкнусь до краю одежі Його, то спасусь.

\VS{22}Ісус же, обернувшись і побачивши її, рече:
{\WJ{Дочко, бодрись; віра твоя спасла тебе.}} І спаслась жінка з того часу.

\VS{23}І ввійшовши Ісус у господу до старшини, та побачивши сопільників та голосїльників,

\VS{24}рече до них:
{\WJ{Уступіть ся: не вмерло бо дївча, а спить.}} І насьміхались із Него.

\VS{25}От же, як випроваджено людей, та ввійшов Він і взяв її за руку, то дївча і встало.

\VS{26}І рознеслась про се чутка широко по всїй землї тій.

\VS{27}І як вийшов Ісус ізвідтіля, ійшло слїдом за Ним двоє слїпих, і, покликуючи, казали: Сину Давидів, помилуй нас.

\VS{28}І, як увійшов у господу, приступили до Него слїпі; й рече їм Ісус:
{\WJ{Чи віруєте ви, що я можу се зробити?}} Кажуть Йому: Так, Господи.

\VS{29}Тодї приторкнув ся Він до очей їх, і рече:
{\WJ{По вірі вашій нехай станеть ся вам.}}

\VS{30}І відкрились їм очі. І заказав їм Ісус:
{\WJ{Гледїть, щоб нїхто не довідавсь.}}

\VS{31}Вони ж, вийшовши, розпустили про Него чутку по всїй землї тій.

\VS{32}Як же вони виходили, ось приведено до Него нїмого чоловіка біснуватого.

\VS{33}І, як вигнав Він біса, почав нїмий говорити; й дивувались люде, кажучи: Нїколи не явилось такого в Ізраїлї.

\VS{34}Фарисеї ж казали: Виганяє Він біси князем бісовським.

\VS{35}І ходив Ісус по всїх городах і селах, навчаючи по школах їх, і проповідуючи євангелию царства, й сцїляючи всяку болїсть і всяку неміч між людьми.

\VS{36}Поглядаючи ж на людей, жалкував над ними, що були потомлені й розпорошені, як вівцї без пастиря.

\VS{37}Рече тодї ученикам своїм:
{\WJ{Жнива багато, робітника ж мало.}}

\VS{38}{\WJ{Просїть Господа жнива, щоб вислав женцїв на жниво своє.}}




\par }\Chap{10}{\PP \VerseOne{1}І, прикликавши дванайцять учеників своїх, дав їм власть над нечистими духами, щоб виганяли їх, і сцїляли всяку болїсть і всяку неміч.

\VS{2}На ймя ж дванайцять апостолів були: первий Симон, що прозвано Петром, та Андрій брат його; Яков Заведеїв, та Йоан брат його;

\VS{3}Филип, та Вартоломей; Тома, та Маттей митник: Яков Алфеїв, та Леввій, на прізвище Тадей;

\VS{4}Симон Хананець, та Юда Іскариотський, що й зрадив Його.

\VS{5}Сих дванайцятьох послав Ісус, і наказав їм, глаголючи:
{\WJ{Не йдїть шляхом поган, і не ввіходьте в город Самарянський;}}

\VS{6}{\WJ{а раднїщ ійдїть до загублених овечок дому Ізраїлевого;}}

\VS{7}{\WJ{а ходячи проповідуйте, глаголючи: Царство небесне наближилось.}}

\VS{8}{\WJ{Сцїляйте недужих, очищайте прокажених, воскрешайте мертвих, виганяйте біси; дармо прийняли, дармо й давайте.}}

\VS{9}{\WJ{Не беріть собі нї золота, нї срібла, нї грошей у череси ваші,}}

\VS{10}{\WJ{анї торбини на дорогу, анї двох одежин, нї обувя, нї палицї: бо робітник достоєн харчі своєї.}}

\VS{11}{\WJ{І в який город чи село ввійдете, роспитайте, хто там є достойний; там і пробувайте, аж поки вийдете.}}

\VS{12}{\WJ{А як увійдете в яку господу, витайте її, кажучи: Мир сїй господї.}}

\VS{13}{\WJ{І, коли господа достойна, нехай упокій ваш зійде на неї. Коли ж вона недостойна, то нехай упокій ваш вернеть ся до вас.}}

\VS{14}{\WJ{А хто вас не прийме й не слухати ме словес ваших, то, виходячи з такого дому чи города того, отрусїть і порох із ніг ваших.}}

\VS{15}{\WJ{Істинно глаголю вам: Легше буде землї Содомській та Гоморській суднього дня, нїж городові тому.}}

\VS{16}{\WJ{Оце я посилаю вас, як овечок між вовки; тим бувайте мудрі, як вужі, та тихі, як голуби.}}

\VS{17}{\WJ{Та й стережіть ся людей: бо вони видавати муть вас у судові зборища, й в школах своїх бити вас будуть;}}

\VS{18}{\WJ{і водити муть вас перед старших та перед царів за мене, на сьвідкуваннє їм і поганам.}}

\VS{19}{\WJ{Як же видавати муть вас, не дбайте про те, як і що вам казати; бо дасть ся вам того часу, що вам казати.}}

\VS{20}{\WJ{Не ви бо промовляти мете, а дух Отця вашого промовляти ме в вас.}}

\VS{21}{\WJ{Видавати ж ме брат брата на смерть, і батько дитину, і вставати муть дїти на родителїв, і вбивати муть їх.}}

\VS{22}{\WJ{І ненавидїти муть вас усї за ймя моє; хто ж видержить до кінця, той спасеть ся.}}

\VS{23}{\WJ{Коли ж вас гонити муть у тому городї, втїкайте в инший: істинно бо глаголю вам: Не перейдете ще городів Ізраїлевих, доки Син чоловічий прийде.}}

\VS{24}{\WJ{Ученик не старший од учителя свого, анї слуга од пана свого.}}

\VS{25}{\WJ{Доволї з ученика, коли буде, як учитель його, а слуга, як пан його. Коли господаря дому названо Вельзевулом, то як більше домашнїх його?}}

\VS{26}{\WJ{Тим же то не лякайтесь їх: нема бо нїчого закритого, що не відкриєть ся, анї захованого, що не виявить ся.}}

\VS{27}{\WJ{Що я кажу вам потемки, кажіть повидну; й що чуєте на ухо, проповідуйте на домах.}}

\VS{28}{\WJ{І не лякайтесь тих, що вбивають тїло, душі ж не здолїють убити; а лякайтесь більше того, хто зможе погубити і душу й тїло в пеклї.}}

\VS{29}{\WJ{Хиба не два горобцї продають ся за шага? а нї один з них не впаде на землю без Отця вашого.}}

\VS{30}{\WJ{У вас же і все волоссє на голові перелїчене.}}

\VS{31}{\WJ{Оце же не лякайтесь: ви дорожчі многих горобцїв.}}

\VS{32}{\WJ{От же всякий, хто мене визнавати ме перед людьми, того й я визнавати му перед Отцем моїм, що на небі.}}

\VS{33}{\WJ{А хто відречеть ся мене перед людьми, того й я відречусь перед Отцем моїм, що на небі.}}

\VS{34}{\WJ{Не думайте, що я прийшов послати впокій на землю; не прийшов я послати впокій, а меч.}}

\VS{35}{\WJ{Бо прийшов я, щоб поставити чоловіка різно проти батька його, й дочку проти матери її, й невістку проти свекрухи її.}}

\VS{36}{\WJ{І будуть ворогами чоловікові домашні його.}}

\VS{37}{\WJ{Хто любить батька або матїр більш мене, недостоєн мене; й хто любить сина або дочку більш мене, недостоєн мене.}}

\VS{38}{\WJ{І хто не візьме хреста свого, й не пійде слїдом за мною, недостоєн мене.}}

\VS{39}{\WJ{Хто б знайшов душу свою, погубить її; а хто б згубив душу свою задля мене, знайде її.}}

\VS{40}{\WJ{Хто приймає вас, мене приймає; а хто приймає мене, приймає Того, хто послав мене.}}

\VS{41}{\WJ{Хто приймає пророка в імя пророка, одержить нагороду пророчу; й хто приймає праведника в імя праведника, одержить нагороду праведничу.}}

\VS{42}{\WJ{І хто напоїть одного з сих малих тільки чашею холодної води, в імя ученика, істино глаголю вам: Не втерає нагороди своєї.}}




\par }\Chap{11}{\PP \VerseOne{1}І сталось, як скінчив Ісус, наказуючи дванайцятьом ученикам своїм, пійшов звідтіля навчати й проповідувати по городах їх.

\VS{2}Почувши ж Йоан у темницї про дїла Христові, послав двох учеників своїх,

\VS{3}сказати Йому: Чи ти грядущий, чи иншого ждати нам?

\VS{4}Одказав Ісус і рече їм:
{\WJ{Ійдїть та сповістїть Йоана про все, що чули й бачили:}}

\VS{5}{\WJ{слїпі бачять, і криві ходять, прокажені очищають ся, і глухі чують, мертві встають, і вбогі проповідують благовістє.}}

\VS{6}{\WJ{І щасливий, хто не поблазнить ся мною.}}

\VS{7}Як же вони відходили, почав Ісус говорити людям про Йоана:
{\WJ{Чого виходили ви в пустиню дивитись? На тростину, що вітер колише?}}

\VS{8}{\WJ{Або чого виходили ви дивитись? На чоловіка одягненого в мяку одежу? ось ті, що носять мяку одежу, вони в царських будинках.}}

\VS{9}{\WJ{Або чого виходили ви дивитись? На пророка? Так, глаголю вам: І більше пророка.}}

\VS{10}{\WJ{Се ж бо той, про кого писано: Ось посилаю ангела мого перед лицем твоїм, що приготовить дорогу твою перед тобою.}}

\VS{11}{\WJ{Істино глаголю вам: Не явив ся між нарожденими від жінок більший од Йоана Хрестителя; найменший же у царстві небесному більший од него.}}

\VS{12}{\WJ{І від часів Йоана Хрестителя та й до сього дня царство небесне здобуваєть ся силою, і хто здобуває, той силоміць бере його.}}

\VS{13}{\WJ{Бо всї пророки й закон пророкували до Йоана.}}

\VS{14}{\WJ{І коли хочете прийняти, він єсть Ілия, що має прийти.}}

\VS{15}{\WJ{Хто має уші слухати, нехай слухає.}}

\VS{16}{\WJ{Кому ж я уподоблю рід сей? Подібен він тим дїтям, що сидять на торгу, та гукають до своїх товаришів,}}

\VS{17}{\WJ{та кажуть: Ми вам сурмили, а ви не скакали; ми вам жалібно приговорювали, а ви не плакали.}}

\VS{18}{\WJ{Бо прийшов Йоан, не їсть і не пє, а вони кажуть: Диявола має.}}

\VS{19}{\WJ{Прийшов Син чоловічий, їсть і пє, а вони кажуть: Ось чоловік прожора та пяниця, друг митникам та грішникам. І оправдилась премудрість од дїтей своїх.}}

\VS{20}Тодї почав докоряти городам, де стало ся найбільше чудес Його, що не покаялись:

\VS{21}{\WJ{Горе тобі, Хоразине! горе тобі, Витсаїдо! бо коли б чудеса, що стали ся в вас, стались у Тирі та Сидонї, давно були б вони покаялись у веретищі та попелї.}}

\VS{22}{\WJ{Тільки ж глаголю вам: Одраднїще буде Тирові та Сидонові суднього дня, нїж вам.}}

\VS{23}{\WJ{І ти, Капернауме, що піднявсь аж під небо, провалиш ся в саме пекло; бо коли б чудеса, що стали ся в тобі, стали ся в Содомі, зостав ся б він аж і досї.}}

\VS{24}{\WJ{Тим то глаголю вам: Що одраднїще буде землї Содомській суднього дня, нїж тобі.}}

\VS{25}І озвав ся Ісус того часу знов і рече:
{\WJ{Хвалю Тебе, Отче, Господи неба й землї, що Ти втаїв се від премудрих і розумних, а відкрив єси те недолїткам.}}

\VS{26}{\WJ{Так, Отче: бо так воно вподобалось тобі.}}

\VS{27}{\WJ{Все передане менї від Отця мого, й нїхто не знає Сина, тільки Отець; анї Отця нїхто не знає, тільки Син, та кому хоче Син одкрити.}}

\VS{28}{\WJ{Прийдїть до мене, всї знеможені та отягчені, я впокою вас.}}

\VS{29}{\WJ{Візьміть ярмо моє на себе, й навчіть ся від мене: бо я тихий і смирний серцем; то й знайдете відпочинок душам вашим.}}

\VS{30}{\WJ{Бо ярмо моє любе, й тягар мій легкий.}}




\par }\Chap{12}{\PP \VerseOne{1}Того ж часу йшов Ісус у суботу засївами, ученики ж Його зголоднїли, й почали рвати колоссє та їсти.

\VS{2}Побачивши се Фарисеї, казали до Него: Ось Твої ученики роблять, чого не годить ся робити в суботу.

\VS{3}Він же рече до них:
{\WJ{Хиба ви не читали, що зробив Давид, як зголоднїв він і ті, що були з ним:}}

\VS{4}{\WJ{як він увійшов до Божого дому, та поїв хлїби показнї, що не годилось йому їсти, нї тим, що були з ним, а тільки одним священикам?}}

\VS{5}{\WJ{Або, хиба ви не читали в законї, як у суботу священики в церкві ламлють суботу, та й не винуваті?}}

\VS{6}{\WJ{Я ж вам глаголю: Що тут єсть більший од церкви.}}

\VS{7}{\WJ{А коли б ви знали, що воно є: Милости хочу, а не жертви, то не осуджували б невинуватих.}}

\VS{8}{\WJ{Бо Син чоловічий — Він Господь і суботи.}}

\VS{9}І, пійшовши звідтіля, увійшов у школу їх.

\VS{10}І ось був там чоловік із сухою рукою. І питали Його, кажучи: Чи годить ся в суботу сцїляти? щоб обвинувати його.

\VS{11}Він же рече до них:
{\WJ{Де між вами чоловік, що має одну вівцю, і коли впаде вона субітнього дня в яму, він не візьме, та й не витягне її?}}

\VS{12}{\WJ{Як же більше луччий чоловік од вівцї? Тим годить ся чинити добро і в суботу.}}

\VS{13}Рече тодї до чоловіка:
{\WJ{Простягни руку твою.}} І простяг, і стала вона здорова, як і друга.

\VS{14}Фарисеї ж, вийшовши, радили раду проти Него, як погубити Його.

\VS{15}Та довідавшись про се Ісус, вийшов ізвідтіля; і пійшло слїдом за Ним багато народу, і сцїлив він усїх,

\VS{16}та й наказав їм, щоб не виявляли Його:

\VS{17}щоб справдилось, що сказав Ісаїя пророк, глаголючи:

\VS{18}Се слуга мій, що я вибрав; любий мій, що вподобала Його душа моя; положу духа мого на Него, й вістити ме поганам суд;

\VS{19}не змагати меть ся, і не кричати ме, й голосу його нїхто не чути ме по улицях;

\VS{20}приломаної тростини не доломить, і льону димуючого не потушить, доки не доведе суду до подуги;

\VS{21}і на ймя його вповати муть погане.

\VS{22}Приведено тодї до Него біснуватого, слїпого й нїмого; і сцїлив його, так що слїпий і нїмий розмовляв і бачив.

\VS{23}І здивувавсь увесь народ, і казали: Чи сей не син Давидів?

\VS{24}Почувши ж се Фарисеї, казали: Не інакше виганяє сей біси, як Вельзевулом, князем бісовським.

\VS{25}Знав же Ісус думки їх, і рече до них:
{\WJ{Всяке царство, що подїлить ся у собі, спустїє; і всякий город і господа, що подїлить ся у собі, не встоїть.}}

\VS{26}{\WJ{І коли сатана сатану виганяє, то роздїлив ся сам у собі; як же стояти ме царство його?}}

\VS{27}{\WJ{І коли я виганяю біси Вельзевулом, то ким виганяють їх сини ваші? Тим вони будуть вашими суддями.}}

\VS{28}{\WJ{Коли ж я виганяю біси Духом Божим, то вже приспіло до вас царство Боже.}}

\VS{29}{\WJ{Або, як може хто увійти в господу сильного, та пожакувати надоби його, хиба що звяже перше сильного, й тодї пожакує господу його?}}

\VS{30}{\WJ{Хто не зо мною, той проти мене; і хто не збирає зо мною, той розсипає.}}

\VS{31}{\WJ{Тим глаголю вам: Усякий гріх і хула простить ся людям; а хула на Духа не простить ся людям.}}

\VS{32}{\WJ{І хто скаже слово проти Сина чоловічого, простить ся йому; а хто скаже слово проти Духа сьвятого, не простить ся йому нї в сьому віку, нї в будучому.}}

\VS{33}{\WJ{Або посадите дерево добре, то й овощ його добрий; або посадите дерево пусте, то й овощ його пустий; бо дерево познаєть ся по овощу.}}

\VS{34}{\WJ{Кодло гадюче, як можете промовляти добрі речі, бувши лихими? бо від переповнї серця уста промовляють.}}

\VS{35}{\WJ{Добрий чоловік із доброго скарбу серця виносить добре, а лихий чоловік із лихого скарбу виносить лихе.}}

\VS{36}{\WJ{Я ж вам глаголю: Що за всяке пусте слово, яке говорити муть люде, дадуть одвіт суднього дня.}}

\VS{37}{\WJ{Бо по словам твоїм оправдиш ся, й по словам твоїм осудиш ся.}}

\VS{38}Озвались тодї проти сього деякі з письменників та Фарисеїв, кажучи: Учителю, хочемо від тебе ознаку бачити.

\VS{39}Він же, озвавшись, рече їм:
{\WJ{Лукаве та перелюбне кодло ознаки шукає, та ознака не дасть ся йому, як тільки ознака Йони пророка.}}

\VS{40}{\WJ{Бо, як Йона був три днї й три ночі у кита в череві, так буде й Син чоловічий три днї й три ночі в серцї землї.}}

\VS{41}{\WJ{Ниневяне встануть на суд із кодлом сим, та й осудять його, бо покаялись по проповідї Йониній; а ось тут більший од Йони.}}

\VS{42}{\WJ{Полуденна цариця встане на суд із кодлом сим та й осудить його: бо прийшла з найдальших країн землї слухати премудростї Соломонової; а ось тут більший од Соломона.}}

\VS{43}{\WJ{Як же нечистий дух вийде з чоловіка, то блукає по безвіддях, шукаючи відпочинку, та й не знаходить.}}

\VS{44}{\WJ{Тодї каже: Вернусь у домівку мою, звідкіля я вийшов; і, прийшовши, знаходить її порожню, виметену й прибрану.}}

\VS{45}{\WJ{Йде тодї, й бере до себе сїм инших духів, ще злїщих нїж сам, і ввіходять та й живуть там; і буде останнє чоловіка того гірше нїж перше. Так станеть ся й кодлу сьому лукавому.}}

\VS{46}Ще ж промовляв Він до людей, аж ось мати й брати Його стояли надворі, бажаючи говорити з Ним.

\VS{47}Каже ж один до Него: Он мати Твоя й брати Твої стоять надворі, бажаючи говорити з Тобою.

\VS{48}Він же, озвавшись, рече до говорячого йому:
{\WJ{Хто се мати моя? і хто брати мої?}}

\VS{49}І, простягши руку свою на учеників своїх, рече:
{\WJ{Ось мати моя й брати мої!}}

\VS{50}{\WJ{Бо хто чинити ме волю Отця мого, що на небі, той брат менї, й сестра, й мати.}}




\par }\Chap{13}{\PP \VerseOne{1}Тогож дня вийшов Ісус із господи, та й сїв край моря.

\VS{2}І зібралось до Него багато народу, так що Він увійшов у човен, та й сїв; а ввесь народ стояв на березї.

\VS{3}І промовляв до него багато приповістями, глаголючи:
{\WJ{Ото вийшов сїяч сїяти;}}

\VS{4}{\WJ{і як він сїяв, инше впало край шляху, й прилетїло птаство, та й повизбирувало його.}}

\VS{5}{\WJ{Инше ж упало на каменистому, де не мало землї багато, й зараз посходило, бо не мало глибокої землї;}}

\VS{6}{\WJ{як же зійшло сонце, то й повяло воно, а, не мавши кореня, посохло.}}

\VS{7}{\WJ{А инше попадало між тернину, й тернина, розвившись, поглушила його.}}

\VS{8}{\WJ{Инше ж упало на добру землю, і дало овощ, одно в сотеро, друге в шісьдесятеро, инше ж у трийцятеро.}}

\VS{9}{\WJ{Хто має уші слухати, нехай слухає.}}

\VS{10}І, приступивши ученики, казали до Него: На що ти глаголеш до них приповістями?

\VS{11}Він же, озвавшись, рече до них:
{\WJ{Вам дано знати тайни царства небесного, їм же не дано.}}

\VS{12}{\WJ{Хто бо має, тому дасть ся, й надто мати ме; а хто не має, в того візьметь ся й те, що має.}}

\VS{13}{\WJ{Тим я глаголю до них приповістями: бо, дивлячись, не бачять, і слухаючи, не чують, анї розуміють.}}

\VS{14}{\WJ{І справджуєть ся на них пророцтво Ісаїї, що глаголе: Слухом слухати мете, та й не зрозумієте, й, дивлячись, бачити мете, та й не постережете.}}

\VS{15}{\WJ{Затвердїло бо серце народу сього, й ушима тяжко чують, й очі свої вони заплющили, щоб инколи не побачити очима, й не почути ушима, й не зрозуміти серцем, і не навернутись, щоб сцїлив я їх.}}

\VS{16}{\WJ{Ваші ж очі блаженні, бо бачять, і уші ваші, бо чують.}}

\VS{17}{\WJ{Істино бо глаголю вам: Що многі пророки й праведники бажали бачити, що ви бачите, та й не бачили; й чути, що ви чуєте, та й не чули.}}

\VS{18}{\WJ{Оце ж послухайте приповістї про сїяча.}}

\VS{19}{\WJ{Коли хто чує слово царства, й не зрозуміє, приходить лукавий, та й хапає, що посїяно у него в серцї. Се — засїяний край шляху.}}

\VS{20}{\WJ{А засїяний на каменистому, се той, що чує слово, й зараз приймає його з радостю:}}

\VS{21}{\WJ{тільки же не має він кореня в собі, він до часу; як настане горе або гоненнє за слово, зараз блазнить ся.}}

\VS{22}{\WJ{А засїяний в тернинї, се той, що чує слово, та журба віку сього і омана богацтва глушить слово, й робить ся безʼовочним.}}

\VS{23}{\WJ{Засїяний же на добрій землї, се той, що чує слово й розуміє, й дає овощ; і родить одно в сотеро, друге в шістьдесятеро, инше ж у трийцятеро.}}

\VS{24}Ще иншу приповість подав їм, глаголючи:
{\WJ{Уподобилось царство небесне чоловікові, що сїє добре насїннє на ниві своїй;}}

\VS{25}{\WJ{як же люде спали, прийшов ворог його, й насїяв куколю між пшеницю, та й пійшов.}}

\VS{26}{\WJ{Як же зійшов засїв, та принїс овощ, показавсь тодї й кукіль.}}

\VS{27}{\WJ{І прийшли слуги господаря того, та й кажуть йому: Пане, хиба ти не добре насїннє сїяв на твоїй ниві? Звідкіля ж узяв ся кукіль?}}

\VS{28}{\WJ{Він же рече їм: Се зробив чоловік ворог. Слуги ж сказали йому: Чи хочеш, щоб ми пійшли та випололи його?}}

\VS{29}{\WJ{Він же рече: Нї, щоб виполюючи кукіль, разом з ним і пшеницї не повиривали.}}

\VS{30}{\WJ{Нехай ростуть обоє до жнив, а в жнива я скажу женцям: Зберіть перш кукіль та повяжіть у снопи, щоб спалити, а пшеницю зложіть у клунї в мене.}}

\VS{31}Иншу приповість подав їм, глаголючи:
{\WJ{Царство небесне подібне зерну горчицї, що, взявши чоловік, посїяв на ниві своїй.}}

\VS{32}{\WJ{Найдрібнїще воно між усяким насїннєм; як же виросте, то стане найбуйнїщим між яриною, і зробить ся деревом, так що птаство небесне прилїтає кублитись між гіллєм його.}}

\VS{33}Иншу приповість сказав їм, глаголючи:
{\WJ{Царство небесне подібне квасу, що жінка візьме та й рощинить ним три мірки борошна (муки), поки все вкисне.}}

\VS{34}Все це говорив Ісус людям приповістями, а без приповістей не говорив їм:

\VS{35}щоб справдилось, що сказав пророк, глаголючи: Одкрию в приповістях уста мої, промовлю втаєне від настання сьвіта.

\VS{36}Тодї одіслав Ісус людей та й пійшов до дому; і приступили до Него ученики Його, говорячи: Виясни нам приповість про кукіль на ниві.

\VS{37}Він же, озвавшись, рече їм:
{\WJ{Сїючий добре насїннє, се Син чоловічий;}}

\VS{38}{\WJ{а нива, се сьвіт; добре ж насїнне, се сини царства; а кукіль, се сини лукавого;}}

\VS{39}{\WJ{ворог, що всїяв його, се диявол; жнива, се конець сьвіта; а женцї, се ангели.}}

\VS{40}{\WJ{Оце ж, як той кукіль збираєть ся та палить ся огнем, так буде при кінцї сьвіта сього:}}

\VS{41}{\WJ{Пошле Син чоловічий ангели свої, й позбирають вони з царства Його все, що блазнить, і всїх, що роблять беззаконнє,}}

\VS{42}{\WJ{та й повкидають їх ув огняну піч: там буде плач і скреготаннє зубів.}}

\VS{43}{\WJ{Тодї праведні сияти муть, як сонце в царстві Отця свого. Хто має уші слухати, нехай слухає.}}

\VS{44}{\WJ{Знов, царство небесне подібне скарбу, закопаному на ниві: що, знайшовши його чоловік, приховав, і, радїючи, йде та й продає все, що має, та й купує ту ниву.}}

\VS{45}{\WJ{Знов, царство небесне подібне чоловікові купцеві, що шукає добрих перел;}}

\VS{46}{\WJ{і знайшовши він одну перлу дорогоцїнну, пійшов та й продав усе, що мав, та й купив її.}}

\VS{47}{\WJ{Знов, царство небесне подібне неводові, що закинуто в море, й що зайняв усячини;}}

\VS{48}{\WJ{як же став повен, то витягли його на беріг, і посїдавши, вибрали, що добре, у посуд, а що погане, те геть повикидали.}}

\VS{49}{\WJ{Так буде й при кінцї сьвіту: вийдуть ангели, та й повідлучають лихих зміж праведних,}}

\VS{50}{\WJ{та й повкидають їх ув огняну піч: там буде плач і скреготаннє зубів.}}

\VS{51}І рече Ісус до них:
{\WJ{Чи зрозуміли це все?}} Кажуть вони Йому: Так, Господи.

\VS{52}Він же рече їм:
{\WJ{Тим же то кожен письменник, навчений про царство небесне, подібен чоловікові господареві, що виносить із свого скарбу нове й старе.}}

\VS{53}І сталось, як скінчив Ісус оцї приповістї, пійшов ізвідтіля.

\VS{54}І, прийшовши у свою країну, навчав їх у школї їх, так що вони дивувались і казали: Звідкіля в Сього така премудрість і сила?

\VS{55}Хиба Він не син теслї? хиба не Його мати зветь ся Мария? а брати Його Яков, та Йосій, та Симон, та Юда?

\VS{56}хиба не Його сестри між нами? Звідкіля ж се все в Него?

\VS{57}І поблазнились Ним. Ісус же рече до них:
{\WJ{Не є пророк без чести, хиба що в своїй отчинї та в своїй домівцї.}}

\VS{58}І не зробив там многих чудес через недовірство їх.




\par }\Chap{14}{\PP \VerseOne{1}Того часу Ірод четверовластник почув чутку про Ісуса,

\VS{2}і рече до слуг своїх: Се Йоан Хреститель; він устав з мертвих, то й чудеса дїють ся від него.

\VS{3}Бо Ірод піймав був Йоана, звязав його, і вкинув у темницю за Іродияду, жінку брата свого Филипа.

\VS{4}Бо казав йому Йоан: Не годить ся тобі мати її.

\VS{5}І, хотїв його стратити, та опасувавсь народу; бо мали його за пророка.

\VS{6}У день же родин Іродових, дочка Іродиядина танцювала перед ними й догодила Іродові.

\VS{7}За се обіцяв він, клянучись, що дасть їй, чого просити ме.

\VS{8}Вона ж, наперед навчена від матері: Дай менї, каже, тут на блюдї голову Йоана Хрестителя.

\VS{9}І засумів Ірод; однак, задля клятьби й задля тих, що сидїли з ним за столом, звелїв дати.

\VS{10}І, пославши, стяв Йоана в темницї.

\VS{11}І принесено голову його на блюдї, й дано дївчинї, вона ж віднесла матері своїй.

\VS{12}І прийшли ученики його, і взяли тїло, й поховали його, й прийшовши, сповістили Ісуса.

\VS{13}Почувши про се Ісус, поплив звідтіля човном у пустиню сам один; і почувши народ, пійшов слїдом за Ним пішки з городів.

\VS{14}І, вийшовши Ісус, побачив багато народу, й жалкував над ними, й сцїлив недужих їх.

\VS{15}Як же настав вечір, приступили до Него ученики Його, говорячи: Тут пустиня, і час уже минув; відошли народ, нехай іде в села, та накупить харчі собі.

\VS{16}Ісус же рече їм:
{\WJ{Не треба їм ійти; дайте ви їм їсти.}}

\VS{17}Вони ж кажуть Йому: Не маємо тут, як тільки пять хлїбів та дві риби.

\VS{18}Він же рече:
{\WJ{Принесїть менї їх сюди.}}

\VS{19}І звелїв народові посїдати на траві, і, взявши пять хлїбів та дві риби, й поглянувши на небо, поблагословив, і, ламлючи, подавав хлїби ученикам, а ученики людям.

\VS{20}І їли вони всї, й понаїдались; і назбирали окрушин, що позоставались, дванайцять повних кошів.

\VS{21}А тих, що їли, було тисяч із пять чоловіка, опріч жінок та дїтей.

\VS{22}І примусив зараз Ісус учеників своїх увійти в човен, і плисти поперед Него на той бік, поки Він одпустить народ.

\VS{23}А відпустивши народ, зійшов на гору самотою молитись; і як настав вечір, був там один.

\VS{24}Човен же був уже серед моря, і било його филями; бо вітер був противний.

\VS{25}У четверту ж сторожу ночи, прийшов до них Ісус, ідучи по морю.

\VS{26}І побачивши ученики, що Він іде по морю, стрівожились, кажучи, що се мара, й кричали з переляку.

\VS{27}Ісус же заговорив зараз до них, глаголючи:
{\WJ{Спокойте ся: се я: не лякайтесь.}}

\VS{28}Петр же, озвавшись, каже до Него: Господи, коли се Ти, звели менї йти до Тебе по водї.

\VS{29}Він же рече:
{\WJ{Іди.}} І вийшов Петр із човна, й пійшов по водї, щоб ійти до Ісуса.

\VS{30}Та, бачивши сильний вітер, злякавсь, і, почавши тонути, кричав, говорячи: Господи, спаси мене.

\VS{31}Ісус же простяг зараз руку, вхопив його, й рече до него:
{\WJ{Маловіре, чого всумнив ся єси?}}

\VS{32}І як увійшли вони в човен, утих вітер.

\VS{33}А ті, що були в човнї, приступивши, поклонились Йому, кажучи: Істино Божий Син єси.

\VS{34}І, попливши, прибули вони в землю Генисарецьку.

\VS{35}І познавши Його тамешні люде, послали по всїй тій околицї, і приводили до Него всїх недужих;

\VS{36}і благали Його, щоб тільки приторкнутись їм до краю одежі Його; й скільки їх доторкувалось, одужували.




\par }\Chap{15}{\PP \VerseOne{1}Тодї прийшли до Ісуса письменники та Фарисеї з Єрусалиму, кажучи:

\VS{2}Чого Твої ученики переступають переказ старших? бо не миють рук своїх, як їдять хлїб.

\VS{3}Він же, озвавшись, рече до них:
{\WJ{Чого ж се й ви переступаєте заповідь Божу ради переказу вашого?}}

\VS{4}{\WJ{Бог бо заповідав, глаголючи: Поважай батька твого й матїр, і: Хто лає батька або матїр, нехай умре смертю.}}

\VS{5}{\WJ{Ви ж кажете: Хто скаже батькові або матері: Се дар (Божий), чим би ти з мене мав покористуватись,}}

\VS{6}{\WJ{той може не поважати батька свого або матери своєї. І знївечили ви заповідь Божу ради переказу вашого.}}

\VS{7}{\WJ{Лицеміри, добре прорік про вас Ісаїя, глаголючи:}}

\VS{8}{\WJ{Народ сей приближуєть ся до мене губами своїми, й устами мене шанує, серце ж їх далеко від мене.}}

\VS{9}{\WJ{Та марно вони поклоняють ся менї, навчаючи наук заповідей чоловічих.}}

\VS{10}І, прикликавши людей, рече до них:
{\WJ{Слухайте та й розумійте:}}

\VS{11}{\WJ{Не те, що входить в уста, сквернить чоловіка, а що виходить із уст, те сквернить чоловіка.}}

\VS{12}Приступивши тодї ученики, рекли до Него: Чи знаєш, що Фарисеї, чувши слово, поблазнились?

\VS{13}Він же, озвавшись, рече:
{\WJ{Усяка рослина, що не насаджував Отець мій небесний, викоренить ся.}}

\VS{14}{\WJ{Не вважайте на них: проводирі вони слїпі слїпих. А коли слїпий веде слїпого, обидва впадуть у яму.}}

\VS{15}Озвав ся ж Петр і каже до Него: Виясни нам сю приповість.

\VS{16}Ісус же рече:
{\WJ{Чи й ви ще без розуму?}}

\VS{17}{\WJ{Чи ще не зрозуміли, що те, що входить в уста, йде в живіт, і звергаєть ся в одхідник;}}

\VS{18}{\WJ{а те, що виходить із уст, береть ся з серця, і воно сквернить чоловіка.}}

\VS{19}{\WJ{Бо з серця беруть ся ледачі думки, душогубства, перелюбки, блуд, крадїж, криве сьвідкуваннє, хула.}}

\VS{20}{\WJ{Оце, що сквернить чоловіка; а їсти, непомивши рук, се не сквернить чоловіка.}}

\VS{21}Вийшов тодї Ісус ізвідтіля, і перейшов у Тирські та в Сидонські сторони.

\VS{22}Коли се жінка Канаанка прийшла з тих гряниць, і кричала до Него, кажучи: Помилуй мене, Господи, сину Давидів; дочка моя тяжко біснуєть ся.

\VS{23}Він же не відказав їй нї слова. І, приступивши ученики Його, благали Його, кажучи: Відпусти її, бо кричить за нами.

\VS{24}Він же, озвавшись, рече:
{\WJ{Послано мене тільки до загублених овечок дому Ізраїлевого.}}

\VS{25}Вона ж, приступивши, поклонилась Йому, кажучи: Господи, поможи менї.

\VS{26}Він же, озвавшись, рече:
{\WJ{Не годить ся взяти в дїтей хлїб, і кинути собакам.}}

\VS{27}А вона каже: Так, Господи; тільки ж і собаки їдять кришки, що падають із стола в господаря їх.

\VS{28}Тодї озвавсь Ісус і рече до неї:
{\WJ{Жінко, велика віра твоя: нехай станеть ся тобі, як бажаєш.}} І одужала дочка її з того часу.

\VS{29}І, перейшовши Ісус ізвідтіля, прийшов близько до моря Галилейського, й, зійшовши на гору, сїв там.

\VS{30}І поприходило до Него пребагато людей, маючи з собою кривих, слїпих, нїмих, калїк і багацько инших, та й клали їх у ногах в Ісуса, й сцїлив їх,

\VS{31}так що люде дивувались, бачивши, що нїмі говорять, калїки здорові, криві ходять, а слїпі бачять; і прославляли Бога Ізраїлевого.

\VS{32}Ісус же, покликавши учеників своїх, рече:
{\WJ{Жаль менї людей, бо вже вони три днї пробувають зо мною, й не мають що їсти; а не хочу відпустити їх голодних, щоб не помлїли на дорозї.}}

\VS{33}І кажуть Йому ученики Його: Де ж нам узяти стільки хлїба в пустинї, щоб нагодувати стільки народу?

\VS{34}І рече їм Ісус:
{\WJ{Скільки хлїбів маєте ви?}} Вони ж кажуть: Сїм, та кілька рибок.

\VS{35}І звелїв народові посїдати на землї.

\VS{36}І, взявши сїм хлїбів та рибу, оддав хвалу, ламав і давав ученикам своїм, а ученики народові.

\VS{37}І їли всї, й понаїдались; і назбирали останків ламаного сїм повних кошів.

\VS{38}А тих, що їли, було чотири тисячі чоловіка, опріч жінок та дїтей.

\VS{39}І, відпустивши народ, увійшов у човен, та й прибув у границї Магдалські.




\par }\Chap{16}{\PP \VerseOne{1}Поприходили також Фарисеї та Садукеї й, спокушуючи Його, бажали від Него, щоб показав їм ознаку з неба.

\VS{2}Він же, озвавшись, рече їм:
{\WJ{Як настане вечір, ви говорите: Погода, бо червонїє небо.}}

\VS{3}{\WJ{А вранцї: Сьогоднї непогідь, бо небо червонїє та хмарить ся. Лицеміри, лице неба вмієте познавати, а ознак часу не можете?}}

\VS{4}{\WJ{Кодло лукаве та перелюбне ознаки шукає; а ознака не дасть ся йому, хиба тільки ознака Йони пророка.}} І, покинувши їх, пійшов.

\VS{5}Та ученики Його, перепливши на той бік, забули взяти хлїба.

\VS{6}Ісус же рече до них:
{\WJ{Гледїть, остерегайтесь квасу Фарисейського та Садукейського.}}

\VS{7}Вони ж міркували собі, кажучи: Се, що не взяли ми хлїба.

\VS{8}Постерігши ж се Ісус, рече до них:
{\WJ{Що ви міркуєте собі, маловіри, що хлїба не взяли?}}

\VS{9}{\WJ{Хиба ще не зрозуміли, та й не памятаєте пяти хлїбів пятьом тисячам, і скільки кошів набрали?}}

\VS{10}{\WJ{анї семи хлїбів чотирьом тисячам, і скільки кошів набрали?}}

\VS{11}{\WJ{Як се не розумієте, що не про хлїб я казав вам, остерегатись квасу Фарисейського та Садукейського?}}

\VS{12}Тодї зрозуміли, що не казав остерегатись квасу хлїбного, а науки Фарисейської та Садукейської.

\VS{13}Як же прийшов Ісус у сторони Кесариї Филипової, то питав учеників своїх, глаголючи:
{\WJ{За кого мають люде мене, Сина чоловічого?}}

\VS{14}Вони ж сказали: Одні за Йоана Хрестителя, другі за Ілию, инші ж за Єремію або одного з пророків.

\VS{15}Рече до них:
{\WJ{Ви ж як кажете? хто я?}}

\VS{16}Озвавшись Симон Петр, каже: Ти єси Христос, Син Бога живого.

\VS{17}І озвавшись Ісус, рече до него:
{\WJ{Блажен єси, Симоне, сину Йонин, бо тїло й кров не відкрила тобі сього, а Отець мій, що на небі.}}

\VS{18}{\WJ{Скажу ж і я тобі: Що ти єси Петр, і на сьому каменї збудую церкву мою, і ворота пекольні не подужають її.}}

\VS{19}{\WJ{І дам я тобі ключі царства небесного; й що звяжеш на землї, буде звязане на небі; а що розвяжеш на землї, буде розвязане на небі.}}

\VS{20}Тодї наказав ученикам своїм, щоб не казали нїкому, що Він Ісус Христос.

\VS{21}З того часу почав Ісус виявляти ученикам своїм, що мусить ійти в Єрусалим, і багато терпіти од старших, та архиєреїв, та письменників, і бути вбитим, і встати третього дня.

\VS{22}І взявши Його Петр, почав докоряти Йому, кажучи: Пожаль ся себе, Господи; нехай се не станеть ся Тобі.

\VS{23}Він же обернувсь і рече до Петра:
{\WJ{Геть від мене, сатано! ти блазниш мене, бо не гадаєш про Боже, а про чоловіче.}}

\VS{24}Рече тодї Ісус ученикам своїм:
{\WJ{Коли хто хоче йти слїдом за мною, нехай відречеть ся себе самого, й візьме хрест свій, та й іде слїдом за мною.}}

\VS{25}{\WJ{Хто бо хоче спасти душу свою, той погубить її; хто ж погубить душу свою ради мене, знайде її.}}

\VS{26}{\WJ{Що бо за користь чоловікові, хоч би сьвїт увесь здобув, а душу свою занапастив? або що дасть чоловік у замін за душу свою?}}

\VS{27}{\WJ{Прийде бо Син чоловічий у славі Отця свого з ангелами своїми; й тодї віддасть кожному по дїлам його.}}

\VS{28}{\WJ{Істино глаголю вам: Єсть деякі між стоячими тут, що не вкусять смерти, аж поки побачять Сина чоловічого, грядущого в царстві своїм.}}




\par }\Chap{17}{\PP \VerseOne{1}А через шість день бере Ісус Петра, Якова, та Йоана брата його, й веде їх на гору високу окроме,

\VS{2}й переобразивсь перед ними: й сияло лице Його як сонце, а одежа Його стала біла, як сьвітло.

\VS{3}Коли се явивсь їм Мойсей та Ілия, розмовляючи з Ним.

\VS{4}Озвав ся ж Петр, і рече до Ісуса: Господи, добре нам тут бути: коли хочеш, зробимо тут три намети: один Тобі, один Мойсейові, а один Ілиї.

\VS{5}Ще він говорив, аж ось ясна хмара отїнила їх, і ось голос із хмари глаголючий: Се Син мій любий, що я Його вподобав; Його слухайте.

\VS{6}Зачувши се ученики, припали лицем до землї, й полякались вельми.

\VS{7}І прийшовши Ісус, торкнув їх, і рече:
{\WJ{Устаньте й не лякайтесь.}}

\VS{8}Вони ж, знявши очі свої, не бачили нїкого, тільки одного Ісуса.

\VS{9}І, як сходили вони з гори, наказав їм Ісус, глаголючи:
{\WJ{Не кажіть нїкому про сю ізʼяву, аж поки Син чоловічий устане з мертвих.}}

\VS{10}І питали в Него ученики Його, кажучи: Що ж се кажуть письменники, що Ілия мусить прийти попереду?

\VS{11}Ісус же, озвавшись, рече їм:
{\WJ{Ілия прийде попереду, і налагодить усе.}}

\VS{12}{\WJ{Я ж глаголю вам: Що Ілия вже прийшов, та й не познали його, а зробили на йому, що схотїли. Так і Син чоловічий терпіти ме від них.}}

\VS{13}Тодї зрозуміли ученики, що глаголав їм про Йоана Хрестителя.

\VS{14}І, як прийшли вони до народу, приступив до Него чоловік, припавши Йому до ніг і говорячи:

\VS{15}Господи, помилуй мого сина; він бо місячник, і тяжко мучить ся: почасту бо падає в огонь, і почасту в воду.

\VS{16}І привів я його до учеників Твоїх, та й не змогли вони сцїлити його.

\VS{17}Озвав ся ж Ісус і рече:
{\WJ{О кодло невірне та розвратне! Доки буду з вами? доки терпіти му вас? Приведїть менї його сюди.}}

\VS{18}І погрозив йому Ісус і вийшов з него диявол, і одужав хлопець з того часу.

\VS{19}Приступивши тодї ученики до Ісуса, сказали на самотї: Чом не змогли ми вигнати його?

\VS{20}Ісус же рече їм:
{\WJ{Через невіру вашу, істино бо глаголю вам: Коли б ви мали віри з зерно горчицї, то сказали б оцїй горі: Перейди звідсїля туди; то й перейде; й нїчого не буде неможливого вам.}}

\VS{21}{\WJ{Се ж кодло не виходить, як тільки молитвою та постом.}}

\VS{22}Як же пробували вони в Галилеї, рече до них Ісус:
{\WJ{Син чоловічий буде виданий у руки людям;}}

\VS{23}{\WJ{і вбють Його, а третього дня Він устане.}} І засуміли вони вельми.

\VS{24}Як же прийшли в Капернаум, приступили ті, що данину збирали, до Петра, й казали: Чи не дасть ваш учитель данини?

\VS{25}Каже: Так. І як увійшов у господу, попередив його Ісус, глаголючи:
{\WJ{Що ти думаєш, Симоне? з кого земні царі збирають данину? з своїх синів, чи з чужих?}}

\VS{26}Каже до Него Петр: Із чужих. Рече йому Ісус:
{\WJ{То сини вільні.}}

\VS{27}{\WJ{Тільки ж, щоб не блазнити нам їх, ійди до моря, та закинь удку, й першу рибу, що піймаєть ся, візьми й, роззявивши їй рот, знайдеш статира; взявши його, дай їм за мене й за себе.}}




\par }\Chap{18}{\PP \VerseOne{1}Того часу приступили ученики до Ісуса, кажучи: Хто більший у царстві небесному?

\VS{2}І, покликавши Ісус хлопятко до себе, поставив його серед них,

\VS{3}і рече:
{\WJ{Істино глаголю вам: Коли не навернетесь, та не станете як дїти, то не ввійдете в царство небесне.}}

\VS{4}{\WJ{Оце ж, хто смирить ся, як хлопятко се, той більший у царстві небесному.}}

\VS{5}{\WJ{І хто прийме одно таке хлопятко в імя моє, мене приймає.}}

\VS{6}{\WJ{Хто ж зблазнить одного з сих малих, що вірують у мене, лучче йому, щоб повішено млинове жорно на шию йому, та й утоплено в глибинї морській.}}

\VS{7}{\WJ{Горе сьвітові від поблазней! треба бо прийти поблазням, тільки ж горе тому чоловікові, що через него поблазнь приходить!}}

\VS{8}{\WJ{Коли ж рука твоя або нога твоя блазнить тебе, відотни її, та й кинь од себе: лучче тобі ввійти в життє кривим або калїкою, нїж мавши дві руцї чи дві нозї, бути вкинутим ув огонь вічний.}}

\VS{9}{\WJ{І коли око твоє блазнить тебе, вирви його, та й кинь од себе: лучче тобі увійти в життє однооким, анїж мавши дві оцї, бути вкинутим ув огняне пекло.}}

\VS{10}{\WJ{Гледїть, щоб не погордувати одним із малих сих: глаголю бо вам: Що ангели їх на небі по всяк час бачять лице Отця мого небесного.}}

\VS{11}{\WJ{Син бо чоловічий прийшов спасати загублене.}}

\VS{12}{\WJ{Як вам здаєть ся? коли буде в якого чоловіка сотня овечок, та заблудить одна з них, чи не покине він девятьдесять і девять, та не пійде в гори, й не шукати ме заблудної?}}

\VS{13}{\WJ{І коли доведеть ся знайти її, істино глаголю вам, що веселить ся над нею більше, нїж над девятьдесять і девятьма, що не заблудили.}}

\VS{14}{\WJ{Так нема волї перед Отцем вашим, що на небі, щоб загинув один із сих малих.}}

\VS{15}{\WJ{Коли ж погрішить проти тебе брат твій, ійди й обличи його між тобою й ним самим. Коли послухає тебе, здобув єси брата твого;}}

\VS{16}{\WJ{коли ж не послухає, візьми з собою ще одного або двох, щоб при устах двох сьвідків, або трьох, стало кожне слово.}}

\VS{17}{\WJ{Коли ж не послухає їх, скажи церкві. Коли ж і церкви не послухає, нехай буде тобі, як поганин і митник.}}

\VS{18}{\WJ{Істино глаголю вам: Що звяжете на землї, буде звязане на небі; а що розвяжете на землї, буде розвязане на небі.}}

\VS{19}{\WJ{Знов глаголю вам: Що коли двоє з вас згодять ся на землї про всяку річ, якої просити муть, станеть ся їм від Отця мого, що на небі.}}

\VS{20}{\WJ{Де бо двоє або троє зберуть ся в імя моє, там я посеред них.}}

\VS{21}Приступивши тодї Петр до Него, рече: Господи, скільки раз грішити ме проти мене брат мій, і я прощати му йому? до семи раз?

\VS{22}Рече йому Ісус:
{\WJ{Не кажу тобі: До семи раз, а: До сїмдесять раз семи.}}

\VS{23}{\WJ{Тим же то уподобилось царство небесне чоловіку цареві, що схотїв узяти перелїк од слуг своїх.}}

\VS{24}{\WJ{Як же почав брати, приведено йому одного, що завинив йому десять тисяч талантів.}}

\VS{25}{\WJ{Як же не мав він, що віддати, звелїв пан його продати його, й жінку його, й дїтей, і все що мав, та й віддати.}}

\VS{26}{\WJ{Упавши тодї слуга, поклонив ся йому, кажучи: Пане, потерпи менї, а все тобі віддам.}}

\VS{27}{\WJ{Змилосердив ся ж пан слуги того, відпустив його, й простив йому довг.}}

\VS{28}{\WJ{Слуга ж той, вийшовши, знайшов одного з товаришів своїх, що завинив йому сотню денариїв; і, вхопивши його, давив, кажучи: Віддай менї, що винен.}}

\VS{29}{\WJ{Упавши тодї товариш його в ноги йому, благав його, кажучи: Потерпи менї, і все віддам тобі.}}

\VS{30}{\WJ{Він же не схотїв, а, відійшовши, укинув його в темницю, поки віддасть довг.}}

\VS{31}{\WJ{Бачивши ж товариші його, що сталось, жалкували вельми, й, пійшовши, сказали своєму панові все, що сталось.}}

\VS{32}{\WJ{Тодї, призвавши його пан його, рече йому: Слуго ледачий, увесь довг той простив я тобі, як благав єси мене;}}

\VS{33}{\WJ{чи не слїд було й тобі помилувати товариша твого, як і я тебе помилував?}}

\VS{34}{\WJ{І, розгнївившись пан його; передав його мучителям, аж поки віддасть увесь довг йому.}}

\VS{35}{\WJ{Так і Отець мій небесний робити ме вам, як не прощати мете кожен братові своєму від сердець ваших провин їх.}}




\par }\Chap{19}{\PP \VerseOne{1}І сталось, як скінчив Ісус цї слова, вийшов він з Галилеї, і прийшов у гряницї Юдейські, за Йорданом.

\VS{2}І йшло слїдом за Ним пребагато народу, й вигоїв їх там.

\VS{3}І приступили до Него Фарисеї, спокушуючи Його, й кажучи Йому: Чи годить ся чоловікові розводитись із жінкою своєю за всяку вину?

\VS{4}Він же, озвавшись, рече їм:
{\WJ{Хиба ви не читали, що хто втворив у починї, — чоловіком і жінкою втворив їх?}}

\VS{5}{\WJ{І рече: Тому чоловік покине батька й матїр та пригорнеть ся до жінки своєї, й будуть удвох тїло одно;}}

\VS{6}{\WJ{так що вже не двоє, а тїло одно. Оце ж, що Бог злучив, чоловік нехай не розлучує.}}

\VS{7}Кажуть вони Йому: На що ж звелїв Мойсей давати розвідний лист і розводитись із нею?

\VS{8}Рече їм:
{\WJ{Мойсей задля жорстокости сердець ваших дозволив вам розводитись із жінками вашими; у починї ж не було так.}}

\VS{9}{\WJ{Глаголю ж вам: Хто розведеть ся з жінкою своєю — хиба за перелюб — та оженить ся з иншою, робить перелюб; і хто з розвідкою оженить ся, робить перелюб.}}

\VS{10}Кажуть Йому ученики Його: Коли така справа чоловіка з жінкою, то не добре женитись.

\VS{11}Він же рече їм:
{\WJ{Не всї зміщають слово се, а кому дано.}}

\VS{12}{\WJ{Єсть бо скопцї, що з утроби матерної родились так; і є скопцї, що скопились од людей; і є скопцї, що скопили себе задля царства небесного. Хто може змістити, нехай містить.}}

\VS{13}Тодї поприводили до Него дїток, щоб положив руки на них, та помолив ся; ученики ж заказували їм.

\VS{14}Ісус же рече:
{\WJ{Пустїть дїток, не зʼупиняйте їх прийти до мене, бо таких царство небесне.}}

\VS{15}І, положивши руки на них, пійшов звідтіля.

\VS{16}І ось один, приступивши, каже Йому: Учителю благий, що доброго робити менї, щоб мати життє вічне?

\VS{17}Він же рече до Него:
{\WJ{Чого ти звеш мене благим? нїхто не благий, тільки один, Бог. Коли ж бажаєш увійти в життє, держи заповідї.}}

\VS{18}Каже до Него: Которі? Ісус же рече:
{\WJ{Оцї: Не вбивай, Не роби перелюбу, Не крадь, Не сьвідкуй криво;}}

\VS{19}{\WJ{Поважай батька твого й матїр, і: Люби ближнього твого, як себе самого.}}

\VS{20}Каже Йому молодець: Все се хоронив я з малку мого; чого ще не достає менї?

\VS{21}Рече до него Ісус:
{\WJ{Коли хочеш бути звершений, іди продай, що маєш, і дай убогим, а мати меш скарб на небі; і приходь, та й іди слїдом за мною.}}

\VS{22}Як же почув молодець се слово, одійшов засмутившись; бо мав достатки великі.

\VS{23}Ісус же рече до учеників своїх:
{\WJ{Істино глаголю вам: Що тяжко багатому ввійти в царство небесне.}}

\VS{24}{\WJ{Знов же глаголю вам: Легше верблюдові кріз ушко голки пройти, нїж багатому в царство Боже ввійти.}}

\VS{25}Почувши ж ученики Його, дивувались вельми, кажучи: Хто ж зможе спасти ся?

\VS{26}Ісус же, глянувши, рече їм:
{\WJ{У людей се не можливе, у Бога ж все можливе.}}

\VS{27}Озвавсь тодї Петр і каже до Него: Ось ми покинули все, та й пїйшли слїдом за Тобою; що ж буде нам?

\VS{28}Ісус же рече до них:
{\WJ{Істино глаголю вам: Що ви, пійшовши слїдом за мною, у новонастанню, як сяде Син чоловічий на престолї слави своєї, сядете також на дванайцяти престолах, судячи дванайцять родів Ізраїлевих.}}

\VS{29}{\WJ{І кожен, хто покинув доми, або братів, або сестер, або батька, або матїр, або жінку, або дїтей, або поля, задля імя мого, в сотеро прийме, й життє вічне осягне.}}

\VS{30}{\WJ{Тільки ж многі перві будуть останнї, а останнї — перві.}}




\par }\Chap{20}{\PP \VerseOne{1}{\WJ{Подібне бо царство небесне чоловіку господареві, що вийшов рано вранцї наймати робітників у виноградник свій.}}

\VS{2}{\WJ{І, згодившись із робітниками по денарию на день, післав їх у виноградник свій.}}

\VS{3}{\WJ{І, вийшовши коло третьої години, побачив инших, що стояли на торгу без дїла,}}

\VS{4}{\WJ{і рече до них: Ідїть і ви у виноградник, і що буде право, дам вам. Вони й пійшли.}}

\VS{5}{\WJ{Вийшовши знов коло шестої і девятої години, зробив так само.}}

\VS{6}{\WJ{Вийшовши ж коло одинайцятої години, знайшов инших, що стояли без дїла, й рече до них: Чого тут стоїте увесь день без дїла?}}

\VS{7}{\WJ{Кажуть вони йому: Бо нїхто не найняв нас. Рече він їм: Ійдїть і ви в виноградник, і що буде право, одержите.}}

\VS{8}{\WJ{Як же настав вечір, рече пан виноградника доморядникові своєму: Поклич робітників, та роздай їм нагороду, почавши від останнїх аж до первих.}}

\VS{9}{\WJ{І прийшовши ті, що коло одинайцятої години, взяли по денарию.}}

\VS{10}{\WJ{Прийшовши ж перші, думали, що більше візьмуть; та взяли й вони по денарию.}}

\VS{11}{\WJ{І взявши вони, нарекали на господаря,}}

\VS{12}{\WJ{говорячи: Що сї останні одну годину робили, й зрівняв єси їх із нами, що зносили тяготу дня і спеку.}}

\VS{13}{\WJ{Він же, озвавшись, рече одному з них: Друже, не кривджу тебе; хиба не за денария згодив ся єси зо мною?}}

\VS{14}{\WJ{Візьми своє, та й іди: я ж хочу й сьому останньому дати, що й тобі.}}

\VS{15}{\WJ{Хиба ж не вільно менї робити, що хочу, з добром моїм? Чи того твоє око лихе, що я добрий?}}

\VS{16}{\WJ{Так будуть останнї перві, а перві останнї; багато бо званих, мало ж вибраних.}}

\VS{17}І, йдучи Ісус у Єрусалим, узяв дванайцять учеників на самоту в дорозї, й рече до них:

\VS{18}{\WJ{Оце ми йдемо в Єрусалим; і буде виданий Син чоловічий архиєреям, та письменникам, і осудять вони Його на смерть;}}

\VS{19}{\WJ{і видадуть Його поганам, щоб з Него насьміхались, та били, та розпяли, а третього ж дня він воскресне.}}

\VS{20}Тодї приступила до Него мати синів Зеведеєвих із синами своїми, кланяючись та просячи чогось у Него.

\VS{21}Він же рече до неї:
{\WJ{Чого хочеш?}} Каже вона до Него: Скажи, щоб сидїли оцї два сини мої, один по правицї Твоїй, а другий по лївицї у царстві Твоєму.

\VS{22}Озвав ся ж Ісус і рече:
{\WJ{Не знаєте, чого просите. Чи зможете ви пити чашу, яку я пити му, й хреститись хрещеннєм, яким я хрещусь?}} Кажуть йому: Зможемо.

\VS{23}І рече до них:
{\WJ{Ви-то чашу мою пити мете, й хрещеннєм, яким я хрещусь, хрестити метесь; тільки ж, щоб вам сидїти по правицї в мене й по лївицї в мене, се не єсть моє дати, а кому приготовлено від Отця мого.}}

\VS{24}І почувши десять, ремствували на двох братів.

\VS{25}Ісус же, покликавши їх, рече:
{\WJ{Ви знаєте, що в поган князї панують над ними, й великі управляють ними.}}

\VS{26}{\WJ{Не так же буде в вас: нї, хто хоче бути великим між вами, нехай буде вам слугою;}}

\VS{27}{\WJ{і хто хоче між вами бути першим, нехай вам буде рабом,}}

\VS{28}{\WJ{як Син чоловічий не прийшов, щоб служено Йому, а служити, й дати душу свою яко викуп за многих.}}

\VS{29}І як виходили вони з Єрихона, йшло слїдом за Ним багато народу.

\VS{30}І ось двоє слїпих, що сидїли над шляхом, почувши, що Ісус переходить, кричали, кажучи: Помилуй нас, Господи, сину Давидів.

\VS{31}Народ же сваривсь на них, щоб мовчали; а вони ще більш кричали, кажучи: Помилуй нас, Господи, сину Давидів.

\VS{32}І, зупинившись Ісус, покликав їх, і рече:
{\WJ{Що хочете, щоб зробив вам?}}

\VS{33}Кажуть йому: Господи, щоб очі наші відкрились.

\VS{34}Змилосердив ся ж Ісус, і доторкнувсь очей їх, і зараз прозріли очі їх, і пійшли вони слїдом за Ним.




\par }\Chap{21}{\PP \VerseOne{1}А як зближались до Єрусалиму, й прийшли в Витфагию, до гори Оливної, послав тодї Ісус двох учеників,

\VS{2}глаголючи їм:
{\WJ{Ідїть у село, що перед вами, й зараз знайдете ослицю, привязану й осля з нею; одвязавши, приведїть менї.}}

\VS{3}{\WJ{І коли хто вам казати ме що, скажіть: Що Господеві треба їх; зараз же відпустить їх.}}

\VS{4}Се ж усе сталось, щоб справдилось, що промовив пророк, глаголючи:

\VS{5}Скажіть дочцї Сионській: Ось цар твій іде до тебе, тихий, сидячи на ослї й на ослятї, синові підяремної.

\VS{6}Пійшовши ж ученики, вчинили, як звелїв їм Ісус,

\VS{7}і привели ослицю і осля, й положили на них одежу свою, та й посадили Його верх неї.

\VS{8}Пребагато ж народу простилали одежу свою по дорозї; инші ж різали віттє з дерева і встилали дорогу.

\VS{9}Народ же, що йшов попереду й позаду, покликував, говорячи: Осанна сину Давидовому: Благословен грядущий в імя Господнє; Осанна на вишинах.

\VS{10}А як увійшов Він у Єрусалим, здвигнувсь увесь город, говорячи: Хто се такий?

\VS{11}Народ же казав: Се Ісус, пророк із Назарета Галилейського.

\VS{12}І прийшов Ісус у церкву Божу, й повиганяв усїх, що продавали да торгували в церкві, й поперевертав столи в міняльників, і ослони в тих, що продавали голуби;

\VS{13}і рече до них:
{\WJ{Писано: Дом мій дом молитви звати меть ся; ви ж його зробили вертепом розбійників.}}

\VS{14}І приходили до Него в церкві слїпі й криві, і сцїляв їх.

\VS{15}Бачивши ж архиєреї та письменники чудеса, що Він робив, і хлопят, що покликували в церкві, й казали: Осанна сину Давидовому, розлютувались,

\VS{16}і казали до Него: Чи чуєш, що оцї кажуть? Ісус же рече їм:
{\WJ{Так. Хиба ви нїколи не читали: Що з уст немовляток і ссущих вирядив єси хвалу?}}

\VS{17}І, покинувши їх, вийшов осторонь із города в Витанию, й пробував там.

\VS{18}Уранцї ж, вертаючись у город, зголоднїв.

\VS{19}І, побачивши одну смоківницю на дорозї, прийшов до неї, і нїчого не знайшов на нїй, тільки саме листє, і рече до неї:
{\WJ{Щоб нїколи з тебе овощу не було до віку.}} І зараз усохла смоківниця.

\VS{20}І бачивши ученики Його, здивувались, кажучи: Як зараз усохла смоківниця!

\VS{21}Ісус же, озвавшись, рече до них:
{\WJ{Істино глаголю вам: Коли б ви мали віру й не сумнились, ви б не тільки се смоківницї зробили, а коли б і сїй горі сказали: Двигнись і кинь ся в море; станеть ся;}}

\VS{22}{\WJ{і все, чого ви просити мете в молитві, віруючи, одержите.}}

\VS{23}А як прийшов Він у церкву, поприходили до Него, навчаючого, архиєреї та старші людські, кажучи: Якою властю робиш се? й хто дав тобі сю власть?

\VS{24}Ісус же, озвавшись, рече їм:
{\WJ{Поспитаю вас і я про одну річ, про котру як скажете менї, то й я скажу вам, якою властю се роблю.}}

\VS{25}{\WJ{Хрещеннє Йоанове звідкіля було: з неба, чи від людей?}} Вони ж міркували собі, говорячи: Коли скажемо: З неба, то скаже нам: Чом же ви не вірували йому?

\VS{26}коли ж скажемо: Від людей, то боїмо ся народу; всї бо мають Йоана за пророка.

\VS{27}І, озвавшись, сказали Ісусові: Не знаємо. Рече їм і Він:
{\WJ{То й я не скажу вам, якою властю се роблю.}}

\VS{28}{\WJ{Ви ж як думаєте? Чоловік мав двоє дїтей; і, прийшовши до одного, рече: Дитино, йди сьогоднї роби в винограднику моїм.}}

\VS{29}{\WJ{Він же, озвавшись, сказав: Не хочу; опісля ж, одумавшись, пійшов.}}

\VS{30}{\WJ{І, прийшовши до другого, рече так само. Він же, озвавшись, сказав: Ійду, Господи; та й не пійшов.}}

\VS{31}{\WJ{Которий з двох уволив волю отця?}} Кажуть вони до Него: Первий. Рече їм Ісус:
{\WJ{Істино глаголю вам: Що митники та блудницї попередять вас у царство Боже.}}

\VS{32}{\WJ{Прийшов бо Йоан до вас дорогою правди, й не вірували йому; митники ж та блудницї вірували йому; ви ж, бачивши, не одумались навпослї, щоб вірувати йому.}}

\VS{33}{\WJ{Иншої приповістї послухайте: Був один чоловік господар, що насадив виноградник, і обгородив його тином, і викопав у йому винотоку, й збудував башту, й вїддав його виноградарям, та й відїхав.}}

\VS{34}{\WJ{Як же наближила ся пора овощу, післав він слуги свої до виноградарів узяти овощі його.}}

\VS{35}{\WJ{І, взявши виноградарі слуг його, одного побили, другого вбили, иншого ж укаменували.}}

\VS{36}{\WJ{Знов післав він инші слуги, більш нїж перше, й зробили їм так само.}}

\VS{37}{\WJ{На останок же післав до них сина свого, кажучи: Посоромлять ся сина мого.}}

\VS{38}{\WJ{Виноградарі ж, побачивши сина, казали між собою: Се наслїдник: ходїмо вбємо його, та й заберемо наслїддє його.}}

\VS{39}{\WJ{І, взявши його, вивели геть з виноградника, та й убили.}}

\VS{40}{\WJ{Як же прийде пан виноградника, то що зробить він виноградарям тим?}}

\VS{41}Кажуть вони до Него: Лютих люто погубить їх, а виноградник оддасть иншим виноградарям, що віддавати муть йому овощ пори своєї.

\VS{42}Рече до них Ісус:
{\WJ{Хиба нїколи не читали в писаннях: Камінь, що відкинули будівничі, сей став ся головою угла. Від Господа стало ся се, й дивне воно в очах наших?}}

\VS{43}{\WJ{Тим я глаголю вам: Що віднїметь ся од вас царство Боже, й дасть ся народові, що робити ме овощі його.}}

\VS{44}{\WJ{І хто впаде на сей камінь, розібєть ся; на кого ж він упаде, роздавить того.}}

\VS{45}І вислухавши архиєреї та Фарисеї приповісти його, догадались, що про них говорить.

\VS{46}І, шукаючи вхопити Його, опасували ся народу; бо мав Його за пророка.




\par }\Chap{22}{\PP \VerseOne{1}І, озвавшись Ісус, знов промовив до них приповістями, глаголючи:

\VS{2}{\WJ{Уподобилось царство небесне чоловіку цареві, що нарядив весїллє синові своєму;}}

\VS{3}{\WJ{і післав слуги свої кликати запрошених на весїллє; і не схотїли прийти.}}

\VS{4}{\WJ{Знов післав инші слуги, говорячи: Скажіть запрошеним: Ось я обід мій наготовив; воли мої й годоване побито, і все налагоджене; ідїть на весїллє.}}

\VS{5}{\WJ{Вони ж, занехавши, пійшли собі, один на хутір, другий до свого торгу;}}

\VS{6}{\WJ{а останнї, взявши слуг його, знущались із них, та й повбивали.}}

\VS{7}{\WJ{Цар же, почувши, прогнївив ся, й піславши військо своє, вигубив тих розбишак, і запалив город їх.}}

\VS{8}{\WJ{Рече тодї до слуг своїх: Весїллє налагоджене, запрошені ж не були достойні.}}

\VS{9}{\WJ{Ійдїть же на росхідні шляхи, й кого знайдете, запрошуйте на весїллє.}}

\VS{10}{\WJ{І вийшовши слуги ті на шляхи, зібрали всїх, кого знайшли, й лихих і добрих; і було весїллє повне гостей.}}

\VS{11}{\WJ{Цар же, ввійшовши подивитись на гостї, побачив там чоловіка, не одягненого у весїльню одежу;}}

\VS{12}{\WJ{і рече до него: Друже, як се увійшов єси сюди, не мавши весїльньої одежі? Він же мовчав.}}

\VS{13}{\WJ{Рече тодї цар до слуг: Звязавши йому ноги й руки, візьміть його й викиньте в темряву надвірню; там буде плач і скреготаннє зубів.}}

\VS{14}{\WJ{Багато бо званих, мало ж вибраних.}}

\VS{15}Тодї пійшли Фарисеї, і радили раду, як би піймати Його на слові.

\VS{16}І висилають до Него учеників своїх з Іродиянами, говорячи: Учителю, знаємо, що ти правдивий єси, й на путь Божий правдою наставляєш, і нї про кого не дбаєш; бо не дивиш ся на лице людей.

\VS{17}Скажи ж тепер нам: Як тобі здаєть ся? годить ся давати данину кесареві, чи нї?

\VS{18}Постеріг же Ісус лукавство їх, і рече:
{\WJ{Що ви мене спокушуєте, лицеміри?}}

\VS{19}{\WJ{Покажіть менї гріш податковий.}} Вони ж принесли йому денария.

\VS{20}І рече до них:
{\WJ{Чиє обличчє се й надпись?}}

\VS{21}Кажуть йому: Кесареве. Тодї рече до них:
{\WJ{Віддайте ж кесареве кесареві, а Боже Богові.}}

\VS{22}І, вислухавши, здивувались, і, лишивши Його, пійшли.

\VS{23}Того ж дня приступили до Него Садукеї, що кажуть: нема воскресення, і питали Його,

\VS{24}говорячи: Учителю, Мойсей сказав: Коли хто вмре, не мавши дїтей, то нехай брат його оженить ся з жінкою його, й воскресить насїннє братові своєму.

\VS{25}Було ж у нас сїм братів; і первий, оженившись, умер, і, не мавши насїння, покинув жінку свою братові своєму;

\VS{26}так само й другий брат, і третїй, аж до семого.

\VS{27}Опісля ж усїх умерла й жінка.

\VS{28}Оце ж у воскресенню кому з сїмох буде вона жінкою? всї бо мали її.

\VS{29}Озвав ся ж Ісус і рече до них:
{\WJ{Помиляєтесь ви, не знаючи писання, анї сили Божої.}}

\VS{30}{\WJ{Бо в воскресенню не женять ся, нї віддають ся, а будуть як ангели Божі на небі.}}

\VS{31}{\WJ{Про воскресеннє ж мертвих хиба не читали, що сказано вам од Бога, глаголючого:}}

\VS{32}{\WJ{Я Бог Авраамів, і Бог Ісааків, і Бог Яковів? Не єсть Бог Богом мертвих, а живих.}}

\VS{33}І, слухаючи народ, дивував ся наукою Його.

\VS{34}Фарисеї ж, почувши, що Він примусив Садукеїв мовчати, зібрались ради того.

\VS{35}І спитав один з них, учитель закону, спокушуючи Його й кажучи:

\VS{36}Учителю, котора заповідь велика в законї?

\VS{37}Ісус же рече йому:
{\WJ{Люби Господа Бога твого всїм серцем твоїм, і всею душею твоєю, і всею думкою твоєю.}}

\VS{38}{\WJ{Се перва й велика заповідь.}}

\VS{39}{\WJ{Друга ж подібна їй: Люби ближнього твого, як себе самого.}}

\VS{40}{\WJ{На сих двох заповідях увесь закон і пророки стоять.}}

\VS{41}Як же зібрались Фарисеї, питав їх Ісус,

\VS{42}глаголючи:
{\WJ{Що ви думаєте про Христа? чий Він син?}} Кажуть Йому: Давидів.

\VS{43}Рече Він до них:
{\WJ{Як же се Давид зве Його в дусї Господом, говорячи:}}

\VS{44}{\WJ{Рече Господь Господеві моєму: Сиди по правицї в мене, доки положу ворогів Твоїх підніжком ніг твоїх?}}

\VS{45}{\WJ{Коли ж Давид зве Його Господом, то як же Він син йому?}}

\VS{46}І нїхто не зʼумів йому відказати нї слова, й нїхто з того часу не важив ся питати Його нїколи.




\par }\Chap{23}{\PP \VerseOne{1}Рече тодї Ісус до народу, та до учеників своїх,

\VS{2}глаголючи:
{\WJ{На Мойсейових сїдалищах посїдали письменники та Фарисеї.}}

\VS{3}{\WJ{Тим усе, що скажуть вам держати, держіть і робіть; по дїлам же їх не робіть: говорять бо, й не роблять.}}

\VS{4}{\WJ{Вяжуть бо тяжкі оберемки, що важко носити, й кладуть людям на плечі; самі ж і пальцем своїм не хочуть двигнути їх.}}

\VS{5}{\WJ{Усї ж дїла свої роблять, щоб бачили їх люде: ширять филактериї свої, й побільшують поли в одежі своїй,}}

\VS{6}{\WJ{і люблять перші місця на бенкетах, і перші сїдання по школах,}}

\VS{7}{\WJ{і витання на торгах, і щоб звали їх люде: Учителю, учителю.}}

\VS{8}{\WJ{Ви ж не зовіть ся учителями, один бо ваш учитель — Христос; усї ж ви брати.}}

\VS{9}{\WJ{І отця не звіть собі на землї, один бо Отець у вас, що на небі.}}

\VS{10}{\WJ{І не звіть ся наставниками, один бо в вас наставник — Христос.}}

\VS{11}{\WJ{Більший же між вами нехай буде вам слугою.}}

\VS{12}{\WJ{Хто ж нести меть ся вгору, принизить ся, а хто принизить ся, пійде вгору.}}

\VS{13}{\WJ{Горе ж вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! що зачиняєте царство небесне перед людьми; ви бо не входите, й тих, що входять, не пускаєте ввійти.}}

\VS{14}{\WJ{Горе вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! що жерете доми вдовиць, й задля виду довго молитесь; тим ще тяжчий приймете осуд.}}

\VS{15}{\WJ{Горе вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! що проходите море й землю, щоб зробити одного нововірця, і коли станеть ся, робите його сином пекла, удвоє гіршим вас.}}

\VS{16}{\WJ{Горе вам, проводирі слїпі, що кажете: Хто клясти меть ся церквою, нїчого; хто ж покленеть ся золотом церковним, винуватий!}}

\VS{17}{\WJ{Дурні й слїпі: що бо більше: золото, чи церква, що осьвячує золото?}}

\VS{18}{\WJ{І: Хто клясти меть ся жертівнею, нїчого; хто ж покленеть ся даром, що на нїй, винуватий.}}

\VS{19}{\WJ{Дурні й слїпі: що бо більше: дар, чи жертівня, що осьвячує дар?}}

\VS{20}{\WJ{Оце ж, хто кленеть ся жертівнею, кленеть ся нею і всїм, що зверху неї.}}

\VS{21}{\WJ{І хто кленеть ся церквою, кленеть ся нею й тим, що живе в нїй.}}

\VS{22}{\WJ{І хто кленеть ся небом, кленеть ся престолом Божим і тим, хто сидить на нїм.}}

\VS{23}{\WJ{Горе вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! що даєте десятину з мяти, й кропу, й кмину, а залишили важнїще в законї: суд, і милость, і віру. Се повинні були робити, да й того не залишати.}}

\VS{24}{\WJ{Проводирі слїпі, що відцїджуєте комара, верблюда ж глитаєте.}}

\VS{25}{\WJ{Горе вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! що очищаєте зверху чашу й блюдо, у серединї ж повні вони здирства та неправди.}}

\VS{26}{\WJ{Фарисею слїпий, очисти перш середину чаші й блюда, щоб і верх їх став ся чистий.}}

\VS{27}{\WJ{Горе вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! що подобитесь гробам побіляним, що зверху являють ся гарними, в серединї ж повні кісток мертвих і всякої нечисти.}}

\VS{28}{\WJ{Так і ви зверху являєтесь людям праведні, в серединї ж повні лицемірства та беззаконня.}}

\VS{29}{\WJ{Горе вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! що будуєте гроби пророків та украшаєте памятники праведників,}}

\VS{30}{\WJ{і мовляєте: Коли б ми були за часів батьків наших, не були б спільниками їх у крові пророків.}}

\VS{31}{\WJ{Сим же сьвідкуєте самі на себе, що ви сини тих, що вбивали пророків.}}

\VS{32}{\WJ{І ви доповнюйте міру батьків ваших.}}

\VS{33}{\WJ{Змії, кодло гадюче, як утїчете від суду пекольного?}}

\VS{34}{\WJ{Тим же то ось я посилаю до вас пророків, і мудрцїв, і письменників, і одних з них повбиваєте та порозпинаєте, а инших бити мете по школах ваших, та гонити мете від города в город:}}

\VS{35}{\WJ{щоб упала на вас уся кров праведна, пролита на землї від крові Авеля праведного до крові Захарії, сина Варахіїного, що вбили ви між церквою й жертівнею.}}

\VS{36}{\WJ{Істино глаголю вам: Все те прийде на кодло се.}}

\VS{37}{\WJ{Єрусалиме, Єрусалиме, що повбивав єси пророків, і покаменував посланих до тебе! скільки раз хотїв я зібрати дїтей твоїх, як курка збирає курчат своїх під крила, й не схотїли!}}

\VS{38}{\WJ{Оце ж оставляєть ся вам дом ваш пустий.}}

\VS{39}{\WJ{Глаголю бо вам: Не побачите мене від нинї, аж поки скажете: Благословен грядущий в імя Господнє!}}




\par }\Chap{24}{\PP \VerseOne{1}І, вийшовши Ісус, пійшов із церкви; і приступили ученики Його, показати Йому будівлю церковну.

\VS{2}Ісус же рече їм:
{\WJ{Чи бачите се все? Істино глаголю вам: Не зостанеть ся тут камінь на каменї, щоб не зруйновано.}}

\VS{3}Як же сидїв на горі Оливній, поприходили до Него ученики самотою, кажучи: Скажи нам, коли се буде? й який знак Твого приходу й кінця сьвіту?

\VS{4}І озвавшись Ісус, рече їм:
{\WJ{Гледїть, щоб хто не звів вас.}}

\VS{5}{\WJ{Багато бо приходити ме в імя моє, кажучи: Я Христос; і зведуть многих.}}

\VS{6}{\WJ{Чути мете ж про войни й чутки воєнні; гледїть же, не трівожтесь; мусить бо все статись, та се ще не конець.}}

\VS{7}{\WJ{Бо встане нарід на нарід і царство на царство, й буде голоднеча, й помір, і трус по місцях.}}

\VS{8}{\WJ{Все ж се почин горя.}}

\VS{9}{\WJ{Тодї видавати муть вас на муки, й вбивати муть вас; і зненавидять вас усї народи задля імя мого.}}

\VS{10}{\WJ{І тодї поблазнять ся многі, й видавати муть одно одного, й ненавидїти муть одно одного.}}

\VS{11}{\WJ{І багато лжепророків устане, й зведуть многих.}}

\VS{12}{\WJ{І задля намноженого беззаконня, прохолоне любов многих.}}

\VS{13}{\WJ{Хто ж видержить до останку, той спасеть ся.}}

\VS{14}{\WJ{І проповідувати меть ся євангелия царства по всїй вселеннїй на сьвідкуваннє всїм народам; і тодї прийде конець.}}

\VS{15}{\WJ{Оце ж, як побачите гидоту спустїння, що сказав Даниїл пророк, стоячу на місцї сьвятому}} (хто читає, нехай розуміє),

\VS{16}{\WJ{тодї, хто в Юдеї, нехай втїкає на гори;}}

\VS{17}{\WJ{хто на криші, нехай не злазить узяти що з хати своєї;}}

\VS{18}{\WJ{і хто в полї, нехай не вертаєть ся назад узяти одежу свою.}}

\VS{19}{\WJ{Горе ж важким і годуючим під той час!}}

\VS{20}{\WJ{Молїть ся ж, щоб не довелось вам утїкати зимою, анї в суботу:}}

\VS{21}{\WJ{буде бо тодї мука велика, якої не було від настання сьвіту до сього часу, й не буде.}}

\VS{22}{\WJ{І коли б тих днїв не вкорочено, то жодне б тїло не спасло ся; тільки ж задля вибраних укорочені будуть днї тиї.}}

\VS{23}{\WJ{Тодї, коли хто вам скаже: Дивись, ось Христос, або онде; не йміть віри.}}

\VS{24}{\WJ{Устануть бо лжехристи й лжепророки, й давати муть ознаки великі й дива, щоб, коли можна, звести й вибраних.}}

\VS{25}{\WJ{Оце ж наперед сказав я вам.}}

\VS{26}{\WJ{Коли ж скажуть вам: Ось він у пустинї; не виходьте; Ось він у коморах; не діймайте віри.}}

\VS{27}{\WJ{Бо, як блискавка виходить зі сходу та сяє аж до заходу, так буде й прихід Сина чоловічого.}}

\VS{28}{\WJ{Де бо є труп, там збирати муть ся вірли.}}

\VS{29}{\WJ{І зараз після горя днїв тих сонце померкне, й місяць не давати ме сьвітла свого, й зорі попадають із неба, й сили небесні захитають ся.}}

\VS{30}{\WJ{І тодї явить ся ознака Сина чоловічого на небі; й тодї заголосять усї роди землї, і побачять Сина чоловічого, грядущого на хмарах небесних із силою й славою великою.}}

\VS{31}{\WJ{І пішле він ангели свої з голосним гуком трубним, і позбирають вони вибраних його від чотирох вітрів, од кінцїв неба до кінцїв його.}}

\VS{32}{\WJ{Від смоківницї ж навчіть ся приповісти: Коли вже віттє її стане мягке й пустить листє, знайте, що близько лїто.}}

\VS{33}{\WJ{Так само й ви: як оце все побачите, відайте, що близько під дверима.}}

\VS{34}{\WJ{Істино глаголю вам: Не перейде рід сей, як усе теє станеть ся.}}

\VS{35}{\WJ{Небо й земля перейде, слова ж мої не перейдуть.}}

\VS{36}{\WJ{Про день же той і годину нїхто не знає, нї ангели небесні, тільки сам Отець мій.}}

\VS{37}{\WJ{Як же днї Ноєві, так буде й прихід Сина чоловічого.}}

\VS{38}{\WJ{Бо, як були за днїв перед потопом, що їли, й пили, женились, і віддавались, аж до дня, коли увійшов Ной у ковчег,}}

\VS{39}{\WJ{та й не знали, аж прийшла повідь і позносила всїх; так буде й прихід Сина чоловічого.}}

\VS{40}{\WJ{Тодї буде двоє в полї; один візьметь ся, а один зоставить ся.}}

\VS{41}{\WJ{Дві молоти муть на жорнах; одна візьметь ся, а одна зоставить ся.}}

\VS{42}{\WJ{Ото ж пильнуйте, бо не знаєте, которої години Господь ваш прийде.}}

\VS{43}{\WJ{Се ж відайте, що коли б господар знав, у яку сторожу прийде злодїй, то пильнував би, та й не попустив би підкопати хати своєї.}}

\VS{44}{\WJ{Тим же й ви будьте готові; бо тієї години, як і не думаєте, Син чоловічий прийде.}}

\VS{45}{\WJ{Який єсть вірний слуга й розумний, що поставив пан його над челяддю своєю, щоб роздавав їй харч у пору?}}

\VS{46}{\WJ{Щасливий той слуга, котрого, прийшовши пан його, застане, що робить так.}}

\VS{47}{\WJ{Істино глаголю вам: Що поставить його над усїм добром своїм.}}

\VS{48}{\WJ{А которий лукавий слуга казати ме в серцї своїм: Забарить ся мій пан прийти,}}

\VS{49}{\WJ{та й зачне бити своїх товаришів, та їсти й пити з пяницями;}}

\VS{50}{\WJ{то прийде пан того слуги дня, якого не сподїваєть ся, і години, якої не відає,}}

\VS{51}{\WJ{та й відлучить його, й долю його з лицемірами положить: там буде плач і скреготаннє зубів.}}




\par }\Chap{25}{\PP \VerseOne{1}{\WJ{Тодї уподобить ся царство небесне десяти дївчатам, що, взявши каганцї свої, вийшли назустріч женихові.}}

\VS{2}{\WJ{Пять же були з них розумні, а пять необачні.}}

\VS{3}{\WJ{Котрі необачні, взявши каганцї свої, не взяли з собою олїї.}}

\VS{4}{\WJ{Розумні ж узяли олїї в пляшечки свої з каганцями своїми.}}

\VS{5}{\WJ{Як же жених барив ся, задрімали всї, та й поснули.}}

\VS{6}{\WJ{О півночі ж постав крик: Ось жених ійде; виходьте назустріч йому!}}

\VS{7}{\WJ{Тодї повставали всї дївчата тиї, та й украсили каганцї свої.}}

\VS{8}{\WJ{Необачні ж казали до розумних: Дайте нам олїї вашої, бо каганцї наші гаснуть.}}

\VS{9}{\WJ{Відказали ж розумні, говорячи: Щоб не стало нам і вам; а йдїть лучче до тих, що продають, та й купіть собі.}}

\VS{10}{\WJ{Як же йшли вони купувати, прийшов жених; і що були готові, увійшли з ним на весїллє; і зачинено двері.}}

\VS{11}{\WJ{Опісля ж приходять і другі дївчата, та й кажуть: Господи, Господи, відчини нам.}}

\VS{12}{\WJ{Він же, озвавшись, рече: Істино глаголю вам: Не знаю вас.}}

\VS{13}{\WJ{Отим же то пильнуйте, бо не знаєте дня, нї години, коли Син чоловічий прийде.}}

\VS{14}{\WJ{Бо, як чоловік, відїжджаючи, прикликав слуги свої, і передав їм достатки свої,}}

\VS{15}{\WJ{і одному дав пять талантів, другому два, иншому ж один, кожному по його сназї, та й відїхав зараз.}}

\VS{16}{\WJ{Пійшовши ж той, що взяв пять талантів, орудував ними, й придбав других пять талантів.}}

\VS{17}{\WJ{Так само й той, що два, придбав і він других два.}}

\VS{18}{\WJ{Той же, що взяв один, пійшовши, закопав у землю, і сховав срібло пана свого.}}

\VS{19}{\WJ{По довгому ж часу, приходить пан слуг тих, і бере перелїк із них.}}

\VS{20}{\WJ{І, приступивши той, що взяв пять талантів, принїс і других пять талантів, говорячи: Пане, пять талантів менї передав єси; ось других пять талантів придбав я ними.}}

\VS{21}{\WJ{Рече ж до него пан його: Гаразд, слуго добрий і вірний: у малому був єси вірен, над многим поставлю тебе. Увійди в радощі пана твого.}}

\VS{22}{\WJ{Приступивши ж і той, що взяв два таланти, сказав: Пане, два таланти менї передав єси; ось других два таланти придбав я ними.}}

\VS{23}{\WJ{Рече до него пан його: Гаразд, слуго добрий і вірний: у малому був єси вірен, над многим поставлю тебе. Увійди в радощі пана твого.}}

\VS{24}{\WJ{Приступивши ж і той, що взяв один талант, сказав: Пане, знав я тебе, що жорстокий єси чоловік, що жнеш, де не сїяв, і збираєш, де не розсипав;}}

\VS{25}{\WJ{і, злякавшись, пійшов та сховав твій талант у землї. Оце ж маєш твоє.}}

\VS{26}{\WJ{Озвав ся ж пан його й рече до него: Лукавий слуго й лїнивий, знав єси, що жну, де не сїяв, і збираю, де не розсипав:}}

\VS{27}{\WJ{так треба було оддати срібло моє міняльникам, і, прийшовши, взяв би я своє з лихвою.}}

\VS{28}{\WJ{Візьміть же від него талант, та дайте тому, що має десять талантів.}}

\VS{29}{\WJ{Кожному бо маючому всюди дасть ся, і надто мати ме; у немаючого ж, і що має, візьметь ся від него.}}

\VS{30}{\WJ{І викиньте слугу нїкчемного у темряву надвірню: там буде плач і скреготаннє зубів.}}

\VS{31}{\WJ{Як же прийде Син чоловічий у славі своїй, і всї сьвяті ангели з ним, тодї сяде він на престолї слави своєї;}}

\VS{32}{\WJ{і зберуть ся перед него всї народи; й відлучить він їх одних од других, як пастух одлучує овець од козлів;}}

\VS{33}{\WJ{і поставить овець по правицї в себе, а козлів по лївицї.}}

\VS{34}{\WJ{Тодї скаже царь тим, що по правицї в него: Прийдїть, благословенні Отця мого, осягнїть царство, приготовлене вам од основання сьвіту.}}

\VS{35}{\WJ{Бо я голодував, а ви дали менї їсти; жаждував, і напоїли мене; був чуженицею, і прийняли мене;}}

\VS{36}{\WJ{нагий, і зʼодягли мене; недугував, і одвідали мене; був у темницї, і прийшли до мене.}}

\VS{37}{\WJ{Озвуть ся тодї до него праведні, кажучи: Господи, коли ми бачили тебе голодного, та й накормили? або жадного, та й напоїли?}}

\VS{38}{\WJ{Коли ж бачили тебе чуженицею, та й прийняли? або нагим, та й зʼодягли?}}

\VS{39}{\WJ{Коли ж бачили тебе недужим, або в темницї, та й прийшли до тебе?}}

\VS{40}{\WJ{І озвавшись цар, промовить до них: Істино глаголю вам: Скільки раз ви чинили се одному з сих братів моїх найменших, менї чинили.}}

\VS{41}{\WJ{Тодї скаже він і до тих, що по лївицї: Ідїть од мене, прокляті, ув огонь вічний, приготовлений дияволові та ангелам його:}}

\VS{42}{\WJ{бо я голодував, і не дали ви менї їсти; жаждував, і не напоїли мене;}}

\VS{43}{\WJ{був чуженицею, і не прийняли мене; нагим, і не зʼодягли мене; недужим і в темницї, і не одвідали мене.}}

\VS{44}{\WJ{Тодї озвуть ся до него й сї, кажучи: Господи, коли ми бачили тебе голодного, або жадного, або чуженицею, або нагого, або недужого, або в темницї, та й не послужили тобі?}}

\VS{45}{\WJ{Озветь ся тодї до них і промовить, глаголючи: Істино глаголю вам: Скільки раз не чинили ви сього одному з сих найменших, і менї не чинили.}}

\VS{46}{\WJ{І пійдуть сї на вічні муки, а праведні на життє вічне.}}




\par }\Chap{26}{\PP \VerseOne{1}І сталось, як скінчив Ісус, усї цї слова, рече до учеників своїх:

\VS{2}{\WJ{Ви знаєте, що через два днї буде пасха, й Сина чоловічого видадуть на розпяттє.}}

\VS{3}Тодї зібрались архиєреї, та письменники, та старші людські у двір до архиєрея, на прізвище Каяфи,

\VS{4}і радились, щоб узяти Ісуса підступом і вбити.

\VS{5}Та казали: Тільки не в сьвято, щоб не було бучі між народом.

\VS{6}Як же був Ісус у Витанїї в господї в Симона прокаженого,

\VS{7}приступила до Него жінка, маючи посудинку предорогого мира, та й злила на голову Йому, як сидїв за столом.

\VS{8}Побачивши ж ученики Його, сердились, кажучи: На що така втрата?

\VS{9}Можна бо було се миро продати дорого та дати вбогим.

\VS{10}Зрозумівши ж Ісус, рече до них:
{\WJ{Що ви смутите жінку? дїло бо добре вчинила на менї.}}

\VS{11}{\WJ{Всякого бо часу маєте вбогих із собою, мене ж не всякого часу маєте.}}

\VS{12}{\WJ{Зливши бо вона миро се на тїло моє, на погребеннє моє зробила.}}

\VS{13}{\WJ{Істино глаголю вам: Де б нї проповідувалась євангелия ся по всьому сьвіту, казати меть ся й те, що зробила оця, на спомин її.}}

\VS{14}Тодї, пійшовши один з дванайцятьох, на ймя Юда Іскариоцький, до архиєреїв,

\VS{15}каже: Що хочете дати менї, а я вам видам Його? Вони ж поставили йому трийцять срібняків.

\VS{16}І з того часу шукав нагоди, щоб Його видати.

\VS{17}У первий же день опрісночний приступили ученики до Ісуса, кажучи Йому: Де хочеш, щоб приготовили Тобі їсти пасху?

\VS{18}Він же рече:
{\WJ{Йдїть у город до оттакого, та скажіть йому: Учитель рече: Час мій близько; у тебе зроблю пасху з учениками моїми.}}

\VS{19}І зробили ученики, як повелїв їм Ісус; і приготовили пасху.

\VS{20}Як же настав вечір, сїв Він за столом із дванайцятьма.

\VS{21}І, як вони їли, рече:
{\WJ{Істино глаголю вам, що один з вас зрадить мене.}}

\VS{22}І, засумівши тяжко, почали говорити до Него кожен з них: Аже ж не я, Господи?

\VS{23}Він же, озвавшись, рече:
{\WJ{Хто вмочає зо мною руку в миску, той зрадить мене.}}

\VS{24}{\WJ{Син чоловічий іде, як писано про Него; горе ж чоловікові тому, що Сина чоловічого зрадить! Добре було б йому, коли б не родив ся чоловік той.}}

\VS{25}Озвав ся ж Юда, зрадник Його, й каже: Аже ж не я, учителю? Рече до него:
{\WJ{Ти сказав єси.}}

\VS{26}Як же вони їли, взявши Ісус хлїб і поблагословивши, ламав, і давав ученикам, і рече:
{\WJ{Прийміть, їжте: се єсть тїло моє.}}

\VS{27}І, взявши чашу, й оддавши хвалу, подав їм, глаголючи:
{\WJ{Пийте з неї всї;}}

\VS{28}{\WJ{се бо єсть кров моя нового завіту, що за многих проливаєть ся на оставленнє гріхів.}}

\VS{29}{\WJ{Глаголю ж вам: Що не пити му від нинї з сього плоду винограднього аж до дня того, коли його пити му з вами новим у царстві Отця мого.}}

\VS{30}І засьпівавши вони, вийшли на гору Оливну.

\VS{31}Тодї рече до них Ісус:
{\WJ{Всї ви поблазнитесь мною сієї ночи. Писано бо: Поражу пастиря, і розсиплють ся вівцї стада.}}

\VS{32}{\WJ{По воскресенню ж моїм попереджу вас у Галилею.}}

\VS{33}Озвав ся ж Петр і каже до Него: Хоч усї поблазнять ся Тобою, я нїколи не зблазнюсь.

\VS{34}Рече до него Ісус:
{\WJ{Істино глаголю тобі: Що сієї ночі, перше нїж півень запіє, тричі відречеш ся мене.}}

\VS{35}Каже Йому Петр: Хоч би менї з Тобою і вмерти, не відречусь Тебе. Так і всї ученики казали.

\VS{36}Тодї приходить з ними Ісус на врочище\FTNT{*}{{\FR 26:36 }{\FT{Місце.}}} Гетсиман, і рече до учеників:
{\WJ{Сидїть тут, поки, пійшовши, помолюсь оттам.}}

\VS{37}І взяв із собою Петра та двох синів Зеведєвих, і почав скорбіти та вдаватись у тугу.

\VS{38}Тодї рече до них:
{\WJ{Тяжко сумна душа моя аж до смертї. Підождїть тут, і не спїте зо мною.}}

\VS{39}І пройшовши трохи далїй, припав лицем своїм, молячись і глаголючи:
{\WJ{Отче мій, коли можна, нехай мимо йде від мене чаша ся; тільки ж не як я хочу, а як Ти.}}

\VS{40}І приходить до учеників, і знаходить їх сплячих, і рече до Петра:
{\WJ{Так не змогли ви однієї години попильнувати зо мною?}}

\VS{41}{\WJ{Пильнуйте та молїть ся, щоб не ввійшли в спокусу. Дух то охочий, тїло ж немошне.}}

\VS{42}Знов, удруге відійшовши, молив ся, глаголючи:
{\WJ{Отче мій, як не може ся чаша мимо йти від мене, коли не пити му її, нехай станеть ся воля твоя.}}

\VS{43}І, прийшовши, знаходить їх знов сплячих, були бо очі в них важкі.

\VS{44}І, зоставивши їх, пійшов ізнов, і моливсь утретє, промовляючи те ж саме слово.

\VS{45}Тодї приходить до учеників своїх, і рече їм:
{\WJ{Спіть уже й спочивайте, ось настиг час, і Син чоловічий буде виданий у руки грішникам.}}

\VS{46}{\WJ{Уставайте, ходїмо: ось наближуєть ся зрадник мій.}}

\VS{47}Ще він говорив, коли се Юда, один з дванайцяти, приходить, а з ним багато народу з мечами й дручєм, од архиєреїв та старших людських.

\VS{48}Зрадник же Його дав знак їм, кажучи: Кого я поцїлую, той і єсть він: беріть його.

\VS{49}І, зараз приступивши до Ісуса, каже: Радуй ся, учителю; та й поцїлував Його.

\VS{50}Ісус же рече йому:
{\WJ{Друже, чого прийшов єси?}} Тодї, приступивши, наложили руки на Ісуса, та й узяли Його.

\VS{51}І ось один з тих, що з Ісусом, простягши руку, вихопив меча свого, й, вдаривши слугу архиєрейського, відтяв йому вухо.

\VS{52}Тодї рече до него Ісус:
{\WJ{Верни меч твій в місце його: всї бо, що візьмуть ся за меч, од меча погинуть.}}

\VS{53}{\WJ{Або думаєш, що не міг би нинї вблагати Отця мого, й приставив би менї більш дванайцяти легионів ангелів?}}

\VS{54}{\WJ{Як же тодї справдились би писання, що так мусить статись?}}

\VS{55}Тієї ж години рече Ісус до народу:
{\WJ{Чи се як на розбійника вийшли ви з мечами та киями, брати мене? Щодня сидїв я в вас, навчаючи в церкві, і не брали мене.}}

\VS{56}{\WJ{Се ж усе стало ся, щоб справдились писання пророчі.}} Тодї всї ученики, покинувши Його, повтїкали.

\VS{57}Вони ж, узявши Ісуса, повели Його до Каяфи архиєрея, де письменники та старші зібрались.

\VS{58}Петр же йшов слїдом за Ним оддалеки до двору архиєрейського, і, ввійшовши в двір, сїв із слугами, щоб бачити конець.

\VS{59}Архиєреї ж, і старші, і вся рада шукали кривого сьвідчення на Ісуса, щоб Його вбити,

\VS{60}і не знайшли. І коли багато лжесьвідків поприходило, не знайшли. Опісля ж, приступивши два лжесьвідки,

\VS{61}говорили: Сей казав: Я можу зруйнувати церкву Божу, й за три днї збудувати її.

\VS{62}І, вставши архиєрей, каже до Него: Нїчого не відказуєш, що сї проти Тебе сьвідкують?

\VS{63}Ісус же мовчав. І, озвавшись архиєрей, каже до Него: Заклинаю Тебе Богом живим, щоб сказав нам, чи Ти єси Христос, Син Божий?

\VS{64}Рече йому Ісус:
{\WJ{Ти сказав єси. Тільки ж глаголю вам: Від нинї побачите Сина чоловічого, по правицї сили, й грядущого на хмарах небесних.}}

\VS{65}Тодї архиєрей роздер одежу свою, кажучи: Ось сказав хулу; на що нам іще сьвідків? Ось тепер чули хулу Його;

\VS{66}як вам здаєть ся? Вони ж, озвавшись, сказали: Винен єсть смерти.

\VS{67}Тодї плювали в лице Йому, й били по щоках Його, і знущались із Него,

\VS{68}кажучи: Проречи нам, Христе, хто се вдарив Тебе?

\VS{69}Петр же знадвору сидїв у дворі. І приступила до него одна дївчина, кажучи: І ти був з Ісусом Галилейським.

\VS{70}Він же відрік ся перед усїма, кажучи: Не знаю, що говориш.

\VS{71}Як же вийшов він до воріт, побачила його друга, та й каже до тих, що там були: І сей був з Ісусом Назарейським.

\VS{72}І знов одрік ся він, кленучись: Що не знаю чоловіка.

\VS{73}Трохи ж згодом, приступивши ті, що стояли, кажуть Петрові: Справдї й ти єси з них, бо й твоя говірка виявляє тебе.

\VS{74}Тодї почав він проклинатись та клястись: Що не знаю чоловіка. І зараз півень запіяв.

\VS{75}І згадав Петр слово Ісуса, промовлене до него:
{\WJ{Що перше нїж півень запіє, тричі відречеш ся мене.}} І, вийшовши геть, плакав гірко.




\par }\Chap{27}{\PP \VerseOne{1}Як же настав ранок, зробили раду всї архиєреї й старші людські на Ісуса, щоб убити Його;

\VS{2}і, звязавши Його, повели тай передали Його Понтийському Пилату, ігемонові.

\VS{3}Тодї, побачивши Юда, зрадник Його, що Його осуджено, розкаяв ся, і вернув трийцять срібняків архиєреям та старшинї,

\VS{4}кажучи: Згрішив я, зрадивши кров невинну. Вони ж сказали: Що нам до того? ти побачиш.

\VS{5}І, покинувши він срібняки в церкві, вийшов і відійшовши, повісив ся.

\VS{6}Архиєреї ж, взявши срібняки, сказали: Не годить ся класти їх у скарбоню, бо се цїна крові.

\VS{7}Зробивши ж раду, купили за них ганчарське поле, щоб ховати на йому захожих.

\VS{8}Через се зветь ся поле се Кріваве Поле по сей день.

\VS{9}Тодї справдилось, що сказав Єремія пророк, глаголючи: І взяли вони трийцять срібняків, цїну цїненного, котрого цїнено з синів Ізраїля,

\VS{10}і дали їх на ганчарське поле, як повелїв менї Господь.

\VS{11}Ісус же стояв перед ігемоном; і питав Його ігемон, кажучи: Чи Ти цар Жидівський? Ісус же рече йому:
{\WJ{Ти сказав єси.}}

\VS{12}А, як винуватили Його архиєреї та старші, не відказував нїчого.

\VS{13}Тодї каже до Него Пилат: Хиба не чуєш, скільки сьвідкують на Тебе?

\VS{14}І не відказав Він йому нї на одно слово, так що ігемон вельми дивував ся.

\VS{15}На сьвято ж звик був ігемон одпускати народові одного вязника, которого вони хотїли.

\VS{16}Мали ж тодї знаного вязника, на прізвище Вараву.

\VS{17}Як же вони зібрались, сказав їм Пилат: Кого хочете, щоб одпустив вам: Вараву, чи Ісуса, на прізвище Христа?

\VS{18}Знав бо, що через зависть видали Його.

\VS{19}Як же сидїв він на судищі, прислала до него жінка його кажучи: Нїчого тобі й праведнику сьому; багато бо терпіла я сьогоднї вві снї через Него.

\VS{20}Архиєреї ж і старші наустили народ, щоб випросили Вараву, Ісуса ж убили.

\VS{21}Озвав ся ж ігемон і рече до них: Кого хочете з двох, щоб випустив вам? Вони ж сказали: Вараву.

\VS{22}Каже до них Пилат: Що ж оце робити му з Ісусом, на прізвище Христом? Кажуть йому всї: Нехай буде розпятий.

\VS{23}Ігемон же каже: Що бо злого зробив? Вони ж кричали ще гірш: Нехай буде розпятий.

\VS{24}Бачивши ж Пилат, що нїчого не врадить, а ще більш росте буча, взявши води, помив руки перед народом, і каже: Невинен я крові праведника сього; ви побачите.

\VS{25}І, озвавшись увесь народ, сказав: Кров Його на нас і на дїти наші.

\VS{26}Тодї відпустив їм Вараву; Ісуса ж, побивши, передав, щоб розпято Його.

\VS{27}Тодї воїни ігемонові, взявши Ісуса на судище, зібрали на Него всю роту.

\VS{28}І, роздягнувши Його, накинули на Него червоний плащ;

\VS{29}і, сплївши вінець із тернини, положили на голову Йому, а тростину в правицю Його; і кидаючись на колїна перед Ним, насьміхались із Него, кажучи: Радуй ся, царю Жидівський!

\VS{30}І, плюючи на Него, брали тростину, й били по голові Його.

\VS{31}І, як насьміялись із Него, зняли з Него плащ, і надїли на Него одежу Його, й повели Його на розпяттє.

\VS{32}Виходячи ж, знайшли чоловіка Киринейського, на ймя Симона; сього заставили нести хрест Його,

\VS{33}І прийшовши на врочище (місце) Голгота, чи то б сказати Черепове місце,

\VS{34}дали Йому пити оцту, змішаного з жовчю; і, покуштувавши, не хотїв пити.

\VS{35}Розпявши ж Його, подїлили одежу Його, кинувши жереб, щоб справдилось, що сказав пророк: Подїлили собі шати мої, й на одежу мою кинули жереб.

\VS{36}І, посїдавши, стерегли Його там;

\VS{37}і прибили над головою Його написану вину Його: Се Ісус, цар Жидівський.

\VS{38}Тодї розпято з Ним двох розбійників, одного по правицї, а другого по лївицї.

\VS{39}Мимойдучі ж хулили Його, киваючи головами своїми,

\VS{40}і кажучи: Ти, що руйнуєш церкву, й за три днї будуєш її, спаси ся сам. Коли ти Син Божий, зійди з хреста.

\VS{41}Так само ж і архиєреї, насьміхаючись із письменниками та старшими, казали:

\VS{42}Инших спасав, а себе не може спасти. Коли Він царь Ізраїлський, нехай тепер зійде з хреста, й ввіруємо в Него;

\VS{43}Він уповав на Бога; нехай тепер визволить Його, коли хоче Його; казав бо: Я Син Божий.

\VS{44}Так само й розбійники, що були розпяті з Ним, докоряли Йому.

\VS{45}Від шестої ж години настала темрява по всїй землї до години девятої.

\VS{46}Коло девятої ж години покликнув Ісус великим голосом, глаголючи:
{\WJ{Ілі, Ілі лама савахтані;}} те єсть:
{\WJ{Боже мій, Боже мій, чом мене покинув єси?}}

\VS{47}Деякі ж, що там стояли, почувши, казали: Що Ілию кличе сей.

\VS{48}І зараз, побігши один із них, і взявши губку, сповнивши оцтом і, настромивши на тростину, поїв Його.

\VS{49}Останнї ж казали: Нехай; побачимо, чи прийде Ілия спасати Його.

\VS{50}Ісус же, знов покликнувши великим голосом, зітхнув духа.

\VS{51}І ось завіса церковня роздерлась надвоє од верху до низу, й земля затрусилась, і скелї порозпадались;

\VS{52}і гроби порозкривались; і многі тїла сьвятих усопших повставали,

\VS{53}і, вийшовши з гробів після воскресення Його, поприходили у сьвятий город, і показались многим.

\VS{54}Сотник же да ті, що були з ним і стерегли Ісуса, побачивши трус і те, що сталось, полякались тяжко, кажучи: Справдї, Божий Син був сей.

\VS{55}Було там багато й жінок, що оддалеки дивились, котрі прийшли слїдом за Ісусом із Галилеї, служачи Йому.

\VS{56}Між ними була Мария Магдалина, й Мария, мати Яковова та Йосиїна, й мати синів Зеведеєвих.

\VS{57}Як же настав вечір, прийшов чоловік заможний з Ариматеї, на ймя Йосиф, що й сам учив ся в Ісуса.

\VS{58}Сей, приступивши до Пилата, просив тїла Ісусового. Тодї Пилат і звелїв оддати тїло.

\VS{59}І взявши тїло Йосиф, обгорнув його плащеницею чистою,

\VS{60}положив його у новім своїм гробі, що висїк у скелї; й прикотивши великого каменя до дверей гробу, одійшов.

\VS{61}Була ж там Мария Магдалина й друга Мария, і сидїли навпроти гроба.

\VS{62}Завтрішнього ж дня, що після пятницї, зібрались архиєреї та Фарисеї до Пилата,

\VS{63}кажучи: Пане, згадали ми, що той обманщик казав, ще живий: Через три днї встану.

\VS{64}Звели ж оце стерегти гроба до третього дня, щоб прийшовши ученики Його в ночі, не вкрали Його, й не сказали народові: Устав із мертвих; і буде остання омана гірша первої.

\VS{65}Сказав же їм Пилат: Маєте сторожу: йдїть забезпечте, як знаєте.

\VS{66}Вони ж, пійшовши, забезпечили гріб, запечатавши камінь, із сторожею.




\par }\Chap{28}{\PP \VerseOne{1}Після ж вечора субітнього, як почало свитати в одну із субіт, прийшла Мария Магдалина та друга Мария подивитись на гріб.

\VS{2}І ось трус великий став ся, ангел бо Господень, зійшовши з неба, прийшов, відкотив камінь від дверей, і сїв на нїм.

\VS{3}Був же вид його як блискавиця, й одежа його біла як снїг.

\VS{4}Од страху ж його затрусились ті, що стерегли його, й стали наче мертві.

\VS{5}Озвав ся ж ангел і рече до жінок: Не лякайтесь, знаю бо, що Ісуса розпятого шукаєте.

\VS{6}Нема Його тут; устав бо, як казав. Ідїть подивить ся на місце, де лежав Господь.

\VS{7}І хутко вертайтесь і скажіть ученикам Його, що встав із мертвих, і ось попередить вас у Галилею; там Його побачите: Ось я вам сказав.

\VS{8}І, вийшовши хутко від гробу із страхом і великою радостю, побігли сповістити учеників Його.

\VS{9}Як же йшли вони сповіщати учеників Його, аж ось Ісус зустрів їх, глаголючи:
{\WJ{Радуйте ся:}} Вони ж, приступивши, обняли ноги Його, й поклонились Йому.

\VS{10}Тодї рече до них Ісус:
{\WJ{Не лякайтесь; ійдїть сповістїть братів моїх, щоб ійшли в Галилею; і там мене побачять.}}

\VS{11}Як же йшли вони, аж ось деякі з сторожі, прийшовши в город, сповістили архиєреїв про все, що сталось.

\VS{12}І, зібравшись вони з старшими й зробивши раду, дали доволї срібняків воїнам,

\VS{13}говорячи: Кажіть, що ученики Його в ночі прийшовши вкрали Його, як ми спали.

\VS{14}І як дочуєть ся про се ігемон, ми вговоримо його, й вас безпечними зробимо.

\VS{15}Вони ж, узявши срібняки, зробили, як їх навчено; й рознеслось слово се у Жидів аж до сього дня.

\VS{16}Одинайцять же учеників пійшли в Галилею, на гору, куди повелїв їм Ісус.

\VS{17}І, побачивши Його, поклонились Йому; инші ж сумнились.

\VS{18}І, приступивши Ісус, промовив до них, глаголючи:
{\WJ{Дана менї всяка власть на небі й на землї.}}

\VS{19}{\WJ{Ійдїть же навчайте всї народи, хрестячи їх в імя Отця, і Сина, й сьвятого Духа,}}

\VS{20}{\WJ{навчаючи їх додержувати всього, що я заповідав вам; і ось я з вами по всї днї, до кінця сьвіта.}} Амінь.

\par }