14
1 Того часу Ірод четверовластник почув чутку про Ісуса, 2 і рече до слуг своїх: Се Йоан Хреститель; він устав з мертвих, то й чудеса дїють ся від него. 3 Бо Ірод піймав був Йоана, звязав його, і вкинув у темницю за Іродияду, жінку брата свого Филипа. 4 Бо казав йому Йоан: Не годить ся тобі мати її. 5 І, хотїв його стратити, та опасувавсь народу; бо мали його за пророка. 6 У день же родин Іродових, дочка Іродиядина танцювала перед ними й догодила Іродові. 7 За се обіцяв він, клянучись, що дасть їй, чого просити ме. 8 Вона ж, наперед навчена від матері: Дай менї, каже, тут на блюдї голову Йоана Хрестителя. 9 І засумів Ірод; однак, задля клятьби й задля тих, що сидїли з ним за столом, звелїв дати. 10 І, пославши, стяв Йоана в темницї. 11 І принесено голову його на блюдї, й дано дївчинї, вона ж віднесла матері своїй. 12 І прийшли ученики його, і взяли тїло, й поховали його, й прийшовши, сповістили Ісуса. 13 Почувши про се Ісус, поплив звідтіля човном у пустиню сам один; і почувши народ, пійшов слїдом за Ним пішки з городів. 14 І, вийшовши Ісус, побачив багато народу, й жалкував над ними, й сцїлив недужих їх. 15 Як же настав вечір, приступили до Него ученики Його, говорячи: Тут пустиня, і час уже минув; відошли народ, нехай іде в села, та накупить харчі собі. 16 Ісус же рече їм: Не треба їм ійти; дайте ви їм їсти. 17 Вони ж кажуть Йому: Не маємо тут, як тільки пять хлїбів та дві риби. 18 Він же рече: Принесїть менї їх сюди. 19 І звелїв народові посїдати на траві, і, взявши пять хлїбів та дві риби, й поглянувши на небо, поблагословив, і, ламлючи, подавав хлїби ученикам, а ученики людям. 20 І їли вони всї, й понаїдались; і назбирали окрушин, що позоставались, дванайцять повних кошів. 21 А тих, що їли, було тисяч із пять чоловіка, опріч жінок та дїтей. 22 І примусив зараз Ісус учеників своїх увійти в човен, і плисти поперед Него на той бік, поки Він одпустить народ. 23 А відпустивши народ, зійшов на гору самотою молитись; і як настав вечір, був там один. 24 Човен же був уже серед моря, і било його филями; бо вітер був противний. 25 У четверту ж сторожу ночи, прийшов до них Ісус, ідучи по морю. 26 І побачивши ученики, що Він іде по морю, стрівожились, кажучи, що се мара, й кричали з переляку. 27 Ісус же заговорив зараз до них, глаголючи: Спокойте ся: се я: не лякайтесь. 28 Петр же, озвавшись, каже до Него: Господи, коли се Ти, звели менї йти до Тебе по водї. 29 Він же рече: Іди. І вийшов Петр із човна, й пійшов по водї, щоб ійти до Ісуса. 30 Та, бачивши сильний вітер, злякавсь, і, почавши тонути, кричав, говорячи: Господи, спаси мене. 31 Ісус же простяг зараз руку, вхопив його, й рече до него: Маловіре, чого всумнив ся єси? 32 І як увійшли вони в човен, утих вітер. 33 А ті, що були в човнї, приступивши, поклонились Йому, кажучи: Істино Божий Син єси. 34 І, попливши, прибули вони в землю Генисарецьку. 35 І познавши Його тамешні люде, послали по всїй тій околицї, і приводили до Него всїх недужих; 36 і благали Його, щоб тільки приторкнутись їм до краю одежі Його; й скільки їх доторкувалось, одужували.