22
1 Пророче слово про Видивну долину*: Що се тобі лучилося, що ввесь люд твій повиходив на дахи? 2 Місто повне крику, зворушене — місто, давно таке веселе! Ой, бо повбивані твої — не мечем побиті, та й не в битві лягли; 3 Всї гетьмани твої повтїкали разом, та їх спіймано, кріпко повязано; всї, хто знайшовся в тебе, повязані разом, хоч як далеко були повтїкали. 4 Тим я й кажу: Зоставте мене, нехай гірко плачу! Не силуйтесь, мене розважати з поводу, що збурена дочка мого народу. 5 Се бо близько день неспокою, побою та замішанини в долинї Видивній, од Господа сил (насланий): Валять мури, крик по горах розлягаєсь. 6 Несе Елам сагайдак, люде на колесницях і їздецї і Кир щитом заблищав. 7 І ось що найкрасші твої долини заповнені возами, а їздецї уставились навпроти воріт, 8 І здирають покривало з Юдеї; а ти в той день озираєшся за оружними запасами в палатї кедровій. 9 Та бачите, що вже проломи пороблено в мурі міста Давидового, й спускаєте докупи води до нижнього ставу; 10 І роздивляєтесь між домами в Ерусалимі, та й валите декотрі доми, щоб ті проломи в мурі затулити; 11 І копаєте на воду знов став запасний між двома мурами. На того ж, хто се давно вчинив, нїже озираєтесь; на того, хто задумав се все, наперед, ви й не зважаєте. 12 Нї! тодї, як Господь сил на вас накликав, щоб плакали та голосили, щоб остригали собі волоссє, й накидали на себе волосяницї, 13 Тодї у вас — веселощі та радощі були; ви кололи бики, різали овець та попивали вино; їжмо — мовляли — та пиймо, бо й так завтра будемо мертві! 14 І обявив менї в уші Господь Саваот: Не буде вам сеся безбожність прощена, аж покіль не погинете. Ось як, сказав Господь, Господь сил! 15 І сказав іще Господь, Бог сил: Ійди та ввійди до Севни, старшого в двірцї коло храму, й скажи йому: 16 Що за право тобі тут, і ким ти тут, що аж собі тут гробовище вирубуєш? — Так, він вирубує собі гробовище на видному місцї, витїсує собі в скелї пробуток посмертний! 17 Ось, Господь перекине тебе, як дужий чоловік кидає, й здусить тебе в пилку. 18 І зівє тебе в звиток, і кине тобою, наче жмутком, у землю широку, там ти вмреш, та й пійдуть і твої блискучі туди колесницї, що надбав єси ти, ганьбо дому твого Пана! 19 Я зопхну тебе до долу з висоти твоєї, й скину тебе з уряду твого. 20 І тодї покличу слугу мого Еліякима Хелкієнка, 21 І надїну на його твою одежу, й підпережу його твоїм поясом, і твій уряд передам у руки його, і буде він отцем осадникам Ерусалимським і домові Юдиному. 22 І ключ од дому Давидового зложу на плече в його: як він відчинить, нїхто не зачинить, як же він зачинить, нїхто не відчинить. 23 Мов гвізд у твердім місцї, буде в мене вбитий, й буде він престолом слави домові отця свого. 24 І буде на йому висїти вся повага батькового дому, — дїтей і внуків, — наче краса всяких домашних посудів аж до послїдних музичних приборів. 25 Та тодї, — каже Господь Саваот — захитаєсь гвізд†, буде вибитий з свого твердого місця, і впаде й розсиплесь ввесь тягар на йому; бо так говорить Господь.
* 22:1 Так названий Ерусалим, що розстилався понизше гори Сионської, та її пасма — гори Морія; а слово „морія‟ значить у перекладї: видїннє, видиво. † 22:25 Переднїйший сьвященник Севна.